Справа № 346/3259/23 
Провадження № 1-кп/346/189/25

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , її захисника: ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт по кримінальному провадженню №12023091180000135, в якому ОСОБА_4 (яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Котельниково Волгоградської області Російської Федерації; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; заміжня; освіта середньо-спеціальна; фізична особа - підприємець), обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України,
а сторонами й іншими учасниками провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , з боку захисту – обвинувачена: ОСОБА_4 та її захисник: ОСОБА_5 , потерпілий: ОСОБА_6 та його представник: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в : 

Формулювання обвинувачення, яке суд визнає доведеним.

14 лютого 2023 року приблизно о 20 годині 05 хвилин, водійка ОСОБА_4 керувала технічно справним автомобілем марки «Opel Astra Sports Tourer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у темну пору доби, на сухому асфальтному покритті та рухалась прямо ділянкою дороги в м. Коломия по вул. Богуна, яка освітлювалась за допомогою вуличного освітлення, у напрямку до вул. Мазепи, що у м. Коломия.
У цей час, правим тротуаром по вулиці Богуна у м. Коломия, у попутному із автомобілем марки «Opel Astra Sports Tourer», реєстраційний номер НОМЕР_2 напрямку, ішов пішохід ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; житель АДРЕСА_2 ), який рухався у напрямку до вулиці Мазепи, до свого будинку.
І під`їжджаючи до шиномонтажу, який знаходиться по вул. Богуна у м.Коломия та розташований ліворуч по ходу руху автомобіля марки «Opel Astra Sports Tourer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водійка ОСОБА_4 маючи об`єктиву можливість виявити пішохода ОСОБА_6 (який вийшов на проїзну частину автомобільної дороги зправа відносно її руху) та уникнути наїзду на нього шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, проявила неуважність під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, стан дорожнього покриття та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, і як наслідок своєчасно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого вчинила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який переходив проїзну частину дороги по вулиці Богуна у м.Коломия поза межами пішохідного переходу у напрямку з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля, яким керувала ОСОБА_4 .
При цьому, ОСОБА_4 порушила наступні вимоги пунків Праавил дорожнього руху України:
- п.1.5. який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п.2.3. який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановокою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу, не відволікатись від керуування цим засобом у дорозі;
д) не сторювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
- п.12.1 відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- п.12.3. згідно з яким, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Однак, у результаті порушення ОСОБА_4 вказаних Правил дорожнього руху України сталась дорожньо-транспортна пригода, зокрема зіткнення автомобіля яким керувала ОСОБА_4 з пішоходом ОСОБА_6 , унаслідок якої останній отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови із комплексами ушкоджень м`яких тканин (забійні рани та садна обличчя), гематоми (підшкірних крововилив) м`яких тканин лобної ділянки та повік лівого ока), ушкодження кісток черепа (переломи кісток склепіння, основи та лицевого черепа) та внутрішньо-черепну травму із забоєм головного мозку середнього ступеня, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення, а також закриту травму кісток тазу, з переломом правої клубової кістки та розходженням (розривом) лобкового симфізу, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя в момент спричинення.
Суд не вважає, що прокурор довів порушення обвинуваченою п.1.2. Правил дорожнього руху, якими встановлено, що в Україні встановлено правосторонній рух. Позаяк докази, які були досліджені судом і вказані нижче прямо вказують на те, що вона рухалась саме з правової сторони дороги, яка і була відведена їй для руху вперед. Однак це не впливає на правильність кваліфікації діяння ОСОБА_4 .
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила діяння, яке виразилось у порушенні правил безпеки дорожнього руху особо, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинила з необережності кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.

Докази, які підтверджують встановлені судом обставин:
- показами ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце народження: АДРЕСА_3 працівник поліції, слідчий), який у судовому засіданні надав наступні покази: він прибув в темну пору доби на місце події та побачив автомобіль, яких знаходився по вул. Богуна. Після чого почав складати план схему і протокол огляду місція події. Залучив двох понятих, які були присутні під час складання вищевказаних документів. Він підписав протокол, однак не пам`ятає чи підписала його ОСОБА_4 . Також не може зазначити чи приїжджала швидка. Зазначив, що він був у складі СОГ, була темна пора доби, доща не було, однак сказати чи був сніг не може. Яка була видимість для водія сказати не може. Вказав, що осип скла не вилучили з місця події, оскільки не могли визначити, що це саме скло було з транспортного засобу яким керувала ОСОБА_4 . Разом з цим не було необхідності в його вилученні. Лобове скло було пошкоджено і він вважав, що це осип саме з нього;
- протокол огляду місця події від 14.02.2023 року із долученими до нього схемою та фототаблицями (а.с.57-73 том 1), яким встановлено наступне: оглядом являється дорога в АДРЕСА_4 . Дана ділянка дороги пряма в площі, асфальтована. З ліва до даної дороги примикає тротуар шириною 2.2м. Огляд проводився зі сторони вул..Яворницького в напрямку вул. Мазепи, Ширина проїзної частини дороги складає 7.6 м. На вказаній ділянці автодороги наявне вуличне освітлення, однак на момент огляду воно вимкнене. Далі в ході огляду, від електроопори з № 131 проведено умовну лінію від якої будуть проводитись заміри. На відстані 10,3 м. від умовної лінії на проїжджій частині дороги з ліва на площині 2,34х9.8м. виявлено осип частини сала, які умовно позначені № 1. Відстань від даної площі до бордюру з ліва 0.1м. Далі на відстані 11.8м. від осипу сала на проїжджій частині дороги виявлено три уламки пластикових частин. Відстань від вказаних частин до бордюру з ліва 3.5м. Дані частини умовно позначені під № 2. Далі на відстані 2.4 м. від пластмасових частин на проїзній частині дороги виявлено плями речовини бурого кольору схожі на кров на площі 0.9х0.8м. Відстань від краю площі до лівого бордюра 0.1 м. Вказана площа з плямами РБК умовно позначено під № 3. Далі по ходу огляду на відстані 33.3 м. від пластмасових частин з ліва від проїзної частини дороги за тротуаром виявлено автомобіль марки «Opel-Astra» сірого кольору номерний знак НОМЕР_2 . При огляді автомобіля виявлено пошкодження, а саме бампера та капоту з ліва, а також переднього вітрового скла. Відстань від заднього лівого колеса до бордюра 3.3. м. від правого заднього 3.1.м. Даний автомобіль умовно позначений під № 4. В місці ДТП ліворуч по ходу огляду розташоване приміщення шино монтажу, адреса якого АДРЕСА_5 , на фасаді якого наявна камера відеоспостержерення, яка спрямована в бік ДТП.
Суд врахував заперечення захисника у тій частині, що при складанні протоколу огляду було порушено статтю 104 КПК України. Зокрема, у протокол не вписана ОСОБА_4 , як водій, відсутній її підпис, вона не була ознайомлена із текстом протоколу; у протоколі чітко не вписано місце розташування осипу скла та РБК і їх розмір; не зафіксовано місце наїзду; до сталих об`єктів нічого не прив`язано; не вказано чому не було вилучено скло і яке воно має відношення; у протоколі не вказано про додатки у вигляді схеми та фототаблиці.
Однак суд відзначає, що ч.3-6 ст.104 КПК України передбачено перелік обов`язкових реквізитів, які мають бути вказані у протоколі. І таких реквізитів, як найменування додатків, які додаються до протоколу, вказані норми не містять. Дійсно, у вступній частині протоколу мають бути відомості про всіх осіб, які були присутні під час проведення процесуальної дії, яким надається можливість ознайомитись із текстом протоколу, подати зауваження і доповнення до нього та підписати його. І у протоколі дійсно не вказана ОСОБА_4 . Однак, як вона сама зазначила у свої показах, вона приймала участь в огляді місця події. В силу ч.1 ст.105 КПК України особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. І наданий суду додаток до протоколу, який має назву "Схема до протоколу огляду місця події від 14.02.2023р." прямо вказує на те, що його складено саме як додаток до протоколу огляду і ОСОБА_4 вказана у цьому додатку, і у ньому є її підпис, що вона підтвердила даючи покази. Проте за ч.3 ст.105 КПК України додатки підписують ті особи, які виготовляли відповідні додатки (і схема, і фототаблиця), однак з огляду на покази обвинуваченої та слідчих, які складали протокол і додатки до нього, обвинувачена додатки не складала, і тому її підпис ні на схемі місця події, ні на фототаблиці не був обов`язковим. Разом з цим, оскільки схему та фототаблицю складали різні слідчі, схему підписав один слідчий, а фототаблицю - інший. І хоча слідчий ОСОБА_10 , який складав протокол огляду місця події не підписав схему, яка є додатком до протоколу, у який складав теж він, відсутність його підпису на схемі, а також відсутність підпису обвинуваченої на протоколі та додатку у вигляді фототаблиці самі по собі, не призводять до визнання не допустимості таких доказів, як протокол огляду місця події та додатків до нього у виді схеми та фототаблиці до нього, оскільки такий факт не може свідчити про недостовірність вказаних у таких документах відомостях, або ж про істотність порушених прав обвинуваченої, яка на той момент не мала навіть статусу підозрюваної. А заперечення обвинуваченої та її захисника щодо змісту протоколу і додатків істотного правового значення не мають. Зокрема, з огляду на суть вчиненого обвинуваченою правопорушення та її покази, не має значення відсутність деталізованого місця розташування скла та РБК на дорозі, і їх розмір; чому не було вилучено осип скла; не надано схему до протоколу на підпис обвинуваченій; місце наїзду не деталізовано. А те, що протокол не містить прив`язки до сталих об`єктів спростовується змістом протоколу, в якому таким об`єктом є стовп;
- постанова про визнання речовим доказом від 15.02.2023 року (а.с.76 том 1), якою слідчим визнано речовим доказом у кримінальному провадженні автомобіль марки «Opel» реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- ухвала слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17.02.2023 року (а.с.77 том 1) якою накладено арешт на речовий доказ - автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer» реєстраційний номер НОМЕР_3 та передано вказаний автомобіль на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 ;
- протокол виконання ухвали про арешт майна від 21 лютого 2023 року (а.с. 79 том 1), якою ОСОБА_4 роз`яснено що їй заборонено відчуження належного їй транспортного засобу, а саме автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer» реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- протокол передачі речових доказів на відповідальне зберігання від 21 лютого 2023 року (а.с. 80-81 том 1) відповідно до якого відбулась передача речового доказу у вигляді автомобілю марки «Opel Astra Sports Tourer», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власнику ОСОБА_4 ;
- ухвала слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 01.03.2023 року (а.с.86-87 том 1) якою надано слідчому ОСОБА_11 тимчасовий доступ до оригіналу історії звороби стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_6 , яка знаходиться у володінні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » КМР;
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 02 березня 2023 року та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду (а.с. 88,89 том 1) згідно з якими було вилучено медичну карту стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 ;
- висновок експерта №33 від 20.04.2023року (а.с.90-92 том 1) яким встановлено, що у громадянина ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження: травма голови із комплексами ушкоджень м`яких тканин (забійні рани та садна обличчя, гематомами (підшкірний крововилив) м`яких тканин лобної ділянки та повік лівого ока), кісток черепа (переломи кісток слкпіння, основи та лицевого черепа) та внутрішньо-черепної травми із забоєм головного мозку середнього ступеня; закрита травма кісток тазу з переломом правої клубової кістки та розходженням (розривом) лобкового симфізу. Зазначені тілесні ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів в термін до поступлення та лікування в ІНФОРМАЦІЯ_6 , що може відповідати терміну, вказаному слідчим в описовій частині постанови. Згідно з п.п. 2.1.3.Б Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, травма голови із комплексами ушкоджень м`яких тканин (забійні рани та садна обличчя, гематомами (підшкірний крововилив) м`яких тканин лобної ділянки та повік лівого ока), кісток черепа (переломи кісток слкпіння, основи та лицевого черепа) та внутрішньо-черепної травми із забоєм головного мозку середнього ступеня відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Згідно з п.п. 2.2.1. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, закрита травма кісток тазу з переломом правої клубової кістки та розходженням (розривом) лобкового симфізу відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя. Характер, морфологія, об`єм та взаємне розміщення на тілі тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , а також відомості із матеріалів кримінального провадження, не виключають можливості спричинення тілесних ушкоджень, які мали місце у потерпілого, при транспортній травмі. Проте, відсутність медико-криміналістичного дослідження огляду, в якому перебував потерпілий в момент отримання тілесних ушкоджень; неможливість потерпілого з`явитись для судово-медичного обстеження, відсутність опису в медичній карті стаціонарного хворого будь-яких ушкоджень в ділянках нижніх кінцівок, як можливого місця первинного контакту потерпілого з легковим автомобілем, не дозволяють конкретизувати механізм спричинення тілесних ушкоджень і, отже, дати відповідь на питання (В якій послідовності були утоверні тілесні ушкодження? Внаслідок яких дій: наїзду, переїзду, волочіння або падіння на поверхню дороги з висоти власного зросту були утовернні дані тілесні ушкодження? В яку частину тіла прийшовся первинний удар? В якому положенні відносно автомобіля в момент первинного удару знаходився потерпілий та чи знаходився у нерухомому стані чи рухомому стані (ходьби)?);
- покази експерта ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає в АДРЕСА_6 , експерт), який у судовому засідання надав наступні покази: потерпілого дійсно не оглядав, однак встановив черепно-мозкову травму і перелом кісток тазу. Утримався від відповіді на певні вказані у висновку питання тому, що були об`єктивні причини, які він вказав у висновку. Первинний удар куди саме був не може сказати, але потім була друга фаза, яку він і описав у висновку. І ця друга фаза охоплює тілесні ушкодження, які він описав, і відповіді по питаннях щодо яких він надав. І тілесні ушкодження, які зафіксовані були документах перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із зіткненням з автомобілем. Тобто все могли бути саме так, як і описав слідчий. Інструкція допускає проведення експертизи без потерпілого.
Суд врахував заперечення захисника у тій частині, що про призначення експертизи обвинувачена не була повідомлена, а це позбавило її права поставити експерту певні запитання, тому експертиза не є повною та точною. Однак суд відзначає, що ніщо не заважало обвинуваченій та її захиснику на підставі ч.1 ст.332 КПК України просити суд призначити повторну чи додаткову експертизу, якщо вони вважали наявними підстави для її проведення. При цьому таке право вони мали, як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження, однак цим правом не скористались. Тому заперечення захисника про неточність чи неповноту експертизи суд відкидає.
Разом з цим, суд згідний із захисником у тому, що на питання №3,4,5,6 експерт не відповів. Однак наданих ним відповідей достатньо для підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між зіткненням автомобіля, яким керувала обвинувачена та отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями, і правильністю їх кваліфікації, як самим експертом (по медичному критерію), так і потім прокурором (по юридичному критерію), як тяжких тілесних ушкоджень.
Суд також відзначає, що для кваліфікації діяння обвинуваченої у даній конкретній ситуації, не має правового значення послідовність утворених тілесних ушкоджень, а також відповідь на питання, у яку саме частину тіла був перший удар, і у якому положенні відносно автомобіля знаходився потерпілий.
- постанова про перекваліфікацію злочину від 08 травня 2023 року (а.с. 93 том 1) відповідно до якого вирішено перекваліфікувати кримінальне провадження за № 120230911800000135 із частини1 статті 286 КК країни на частину 2 сатті 286 КК України;
- висновок експерта №СЕ-19/109-23/2285-ІТ від 10.03.2023року (а.с.96-100 том 1), яким встановлено, що на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система автомобіля марки «Opel Astra Sports Tourer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходилась у працездатному стані; на момент експертного огляду та дослідження рульове керування вказаного автомобіля, знаходилось у працездатному стані; на момент експертного огляду та дослідження передні фари вказаного автомобіля, знаходились у працездатному стані. Враховуючи те, що на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля, знаходились у працездатному стані, несправностей, виявлено не було, тому питання: «Якщо в рульовій, робочій гальмівній та світловій (передніх фарах) системах автомобіля є несправності то коли вони виникли (до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок неї чи після неї)?» - із технічної точки зору, втрачає зміст та відповідь на нього не надається. Враховуючи те, що на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система та рульове керування вказаного автомобіля знаходились у працездатному стані, несправностей, виявлено не було, тому питання: «чи міг водій виявити дані несправності до ДТП?» - із технічної точки зору, втрачає зміст та відповідь на нього не надається. Враховуючи те, що на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система та рульове керування вказаного автомобіля знаходились у працездатному стані, несправностей, виявлено не було, тому питання: «Який ступінь та механізм впливу несправності автомобіля ана виникнення та розвиток пригоди?» - із технічної точки зору, втрачає зміст та відповідь на нього не надається;
- висновок експерта №СЕ-19/109-23/2286-ІТ від 01.05.2023 року (а.с.103-104 том 1), яким встановлено, що наїзд автомобіля марки «Opel Astra Sports Tourer», реєстраційний номер НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_6 відбувся на проїзній частині дороги вулиці Богуна у м.Коломия та відносно елементів дороги зннаходитсься в місці, що дещо передує початку ділянки осипу скла, початок якого зафіксований на відстані 10,3 м. від умовної лінії. Більш точніше встановити місце наїзду відносно елементів дороги, експертиним шляхом не є можливим, у зв`язку із недостатньою кількістю слідової інформації, яка зафіксована у наданих копіях матеріалів кримінального провадження.
Суд врахував заперечення захисника у тій частині, що про призначення експертизи обвинувачена не була повідомлена, а це позбавило її права поставити експерту певні запитання, тому експертиза не є повною та точною. Однак суд відзначає, що ніщо не заважало обвинуваченій та її захиснику на підставі ч.1 ст.332 КПК України просити суд призначити повторну чи додаткову експертизу, якщо вони вважали наявними підстави для її проведення. Тому заперечення захисника про неточність чи неповноту експертизи суд відкидає.
Також суд враховує аргументи захисника про те, що експерт не вказав де конкретно було місце зіткнення, зазначивши, що це дещо передує початку ділянки осипу скла. Однак суд відзначає, що оскільки обвинувачена дала покази якими визнала факт зіткнення автомобіля із потерпілим, така не визначеність не має істотного правового значення, і тим більше не може свідчити про те, що вказаний висновок експерта є недопустимим доказом.
- постанова від 24.02.2023 та протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису 24.02.2023 року та опису з переліком носіїв з копійованими показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- кінозйомки, відеозапису з яких вбачається, що було ознайомлено з комп`ютерною технікою на якому фіксувався відеозапис та який було вилучено (а.с. 110-111 том 1).
- протокол огляду предмету від 24 лютого 2023 року (а.с. 112 том 1) під час якого було оглянуто оптичний диск з відеозаписом з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди із наступним змістом: Наявний відеозапис із камери відео спостереження, яка встановлена на фасаді шино-монтажу, що в АДРЕСА_5 . Вказана камера відео нагляду фіксує обстановку, яка відбувається безпосередньо перед шино-монтажем та на проїзній частині дороги біля нього. По проїзній частині дороги рухаються різного роду транспортні засоби у двох напрямках. Дата та час відео-зйомки відсутня. Відеозапис тривалістю 35 хв. На 03.27 хвилин відеозапису праворуч у кадрі появляється світло фар автомобіля, який рухається у напрямку до вулиці Мазепи та за 1 секунду появляється сам автомобіль. Коли у кадрі появляється вся частина автомобіля (як в подальшому стало відомо, що то автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer» реєстраційний номер НОМЕР_2 ) то видно, як ліворуч від автомобіля на асфальтне покриття падає чоловік, а автомобіль починає гальмувати та зупиняється. При появі автомобіля у кадрі відеозапису видно, що він не рухався із високою швидкістю. Даний чоловік упав таким чином, що його тіло знаходилось безпосередньо біля лівого тротуару по ходу руху автомобіля. Після падіння чоловік лежить та не рухається. В подальшому коли вказаний автомобіль не міняючи напрямку свого руху зупинився то на 03.43 хвилині перегляду відеозапису бачимо, як у напрямку до вулиці Мазепи рухається інший невідомий автомобіль, який вільно проїжджає повз автомобіль (праву його частину), який зупинився, а саме повз автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer» реєстраційний номер НОМЕР_2 . На 4 хвилині перегляду видно як із автомобіля вийшла жінка, як в подальшому стало відомо, що то ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка підійшла до потерпілого, нахилилась на ним та побігла до свого автомобіля. Пізніше видно, що автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer» реєстраційний номер НОМЕР_2 з`їжджає з місця там де він зупинився та припар кувався ближче до лівого краю проїзної частини дороги, а в подальшому і взагалі заїжджає на ліву вулицю по напрямку до вул. Мазепи.
Тут суд враховує зауваження захисника про те, що мав місце нічний час доби і видимість не була безмежною однак відзначає, що за показами самої обвинуваченої дорогу вона бачила на метрів 300 уперед, а відеозаписом підтверджується освітлення дороги з лівого боку, яке освітлює і правий бік дороги;
- протокол проведення слідчого експерименту від 18 травня 2023 року та схема до нього (а.с. 118-120 том 1), який проводився в присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та за участю ОСОБА_6 , який вказав на наступні обставини: Умови слідчого експерименту: ясна погода, без будь-яких опадів, дорожнє покриття асфальтне, сухе, без вибоїн, напливів чи пошкоджень, тобто умови найбільш наближені до тих, які були на момент ДТП. Хоч дорожньо-транспортна пригода трапилась в нічний час доби, однак вона на видимість дороги не впливає, оскільки вулиця повністю освітлювалась вуличним освітленням. Учасники слідчого експерименту щодо умов даної слідчої дії заявили, що зауважень у потерпілого не має, оскільки в момент ДТП на вулиці було необмежена видимість через вуличне освітлення. Потерпілий ОСОБА_6 вказав, що 14.02.2023 року з 17 год. до 09 год. 15.02.2023 року він повинен був чергувати на підприємстві, а тому на вказану годину прийшов на своє робоче місце Приблизно о 20 год. він рухався правим тротуаром у напрямку до вулиці Мазепи. В той час на вулиці було уже темно, однак на дорозі видимість була хорошою, оскільки було увімкнене вуличне освітлення. Він був одягнений у чорні штани та куртку чорно-червоного кольору. У той час будь-яких опадів не було, а тому дорожнє покриття було асфальтним, сухим, без вибоїн та напливів. Рухаючись даною ділянкою дороги до нього зателефонувала дружина та повідомила, що уже готова вечеря, щоб він ішов додому. На це він їй відповів, що уже іде додому. Оскільки його будинок знаходився з іншої сторони проїзної частини дороги по якій він рухався, то вирішив перейти дорогу ще по вул.Богуна біля шино-монтажу, щоб не чекати на світлофорі довго. Розмовляючи по телефону він подивився що по переду нього будь-яких транспортних засобів не було, а також подивився позаду себе де помітив, що рухався невідомий йому автомобіль у напрямку до вулиці Мазепи. Побачивши даний автомобіль він також помітив, що він рухався не швидко та ще знаходився на значній відстані від нього, а тому він переконався та був упевнений у тому, що зможе безпечно перейти проїзну частину дороги та не заважати руху даного автомобіля. Переконавшись у цьому, він вийшов на проїзну частину дороги та по прямій у спокійному темпі почав перетинати проїзну частину дороги при цьому розмовляючи по телефону. Пройшовши майже всю проїзну частину дороги та дійшовши майже до лівого тротуару по напрямку до вул.Мазепи він відчув удар у ліву бокову частину тіла після чого упав на асфальтне покриття. Що відбувалось в подальшому він уже не пригадує. Місце наїзду на пішохода ОСОБА_6 встановлено у відповідності до висновку інженерно транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» згідно якого наїзд автомобіля марки «Opel Astra Sports Tourer» реєстраційний номер НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_6 відбувся на проїзній частині дороги вулиці Богуна в м. Коломия та відносно елементів дороги знаходиться в місці, що дещо передує початку ділянки осипу скла, початок якого зафіксовано на відстані 10.3 м. від умовної лінії. Більш точніше місце наїзду встановити експертним шляхом не представилось можливим через відсутність слідової інформації, яка б вказувала на дане місце. У зв`язку із цим, більш точне місце наїду встановлюється із показів потерпілого ОСОБА_6 на яке останній показав під час слідчого експерименту. Дане місце знаходилось на проїзній частині дороги по вул. Богуна в м. Коломия ближче до правого краю дороги по напрямку до вул. Мазепи на розташоване на відстані 9.7м. від ЛЕП№ 131 до якого здійснювалась прив`язка під час огляду місця події, а також 1.7 м. від лівого краю дороги по напрямку до вулиці Мазепи. Також під час слідчого експерименту приймаються покази потерпілого ОСОБА_6 про темп та траєкторію його руху через проїзну частину дороги. Траєкторія та темп руху пішохода ОСОБА_6 встановлюється наступним чином: ОСОБА_6 показав траєкторію по якій він йшов правим тротуаром у напрямку до вул. Мазепи, після чого показав на місце з якого він почав змінювати напрямок свого руху у напрямку до проїзної частини дороги та де в подальшому почав переходити проїзну частину дороги, а також траєкторію, по якій він рухався до місця наїзду на нього на яке показав. Після цього потерпілому було запропоновано три рази пройти визначеною траєкторією із швидкість з якою рухався він в момент ДТП. Замір часу здійснювався з моменту коли потерпілий ОСОБА_6 виходить на проїзну частину дороги та до місця де «Opel Astra Sports Tourer» реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснив наїзд на пішохода та час зупиняється в місці наїзду, однак потерпілий проходить дальше. Дана відстань становить 5.9 метра. При першій спробі потерпілий ОСОБА_6 долає дану відстань за 6.6 секунд, другій – 6.55 секунд, третій 6.50 секунди. В ході цього встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 перетинаючи проїзну частину дороги по вулиці Богуна в м. Коломия з права на ліво відносно руху автомобіля рухався таким чином, що відстань 5.9 метра долала за час 6.6+6.55+6.5/3=6.55 секунди. Видимість під час слідчого експерименту у всіх напрямках без обмежень.
Суд враховує заперечення захисника про те, що вказаний протокол є недопустимим доказом через те, що не була встановлена видимість, не встановлено коли саме виникла небезпека; слідчий експеримент проведено у день, у той час як подія мала місце вночі; є помилка у визначенні швидкості пішохода; не визначена траекторія руху пішохода. Однак суд не може погодитись із тим, що вказані обставини свідчать про недопустимість протоколу слідчого експерименту, як доказу. Оскільки, на схемі чітко визначено місце наїзду, а також траекторія руху потерпілого. І ці обставини стороною захисту не спростовані. Правильно зазначено представником потерпілого про те, що моментом виникнення небезпеки для обвинуваченої, яка керувала трансопртним засобом був момент коли потерпілий, як пішохід, став на проїжджу частину дороги і опчав її переходити поза пішохідним переходом. Той факт, що слідчий експеримент відбувався в день, а не вночі коли відбувалась подія, є слушним зауваженням захисника, однак суд відзначає, що обвинувачена надаючи покази суду підтвердила, що перед зіткненням із потерпілим, вона їхала дорогою, яка проглядалась метрів на 300, а у кінці світлофор, побачивши червоне світло на якому, вона увімкнула нейтральну передачу. А у момент зіткнення дивилась на дорогу, на якій перешкод для її руху не було, і вона трималась ближче до центру дороги, зустрічних машин не було. Також суд враховує, що за показами слічого, який проводив слідчий експеримент, його не проводили з метою встановлення видимості. А ч.1 ст.240 КПК України передбачає, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент. Отже, саме слідчий та прокурор визначають конкретний обсяг проведення слідчого експерименту (тобто, які саме відомості слід перевірити чи уточнити). І тому у даній конкретній ситуації суд вважає, що проведення слідчого експерименту в день, було допустимим;
- покази ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживає в АДРЕСА_7 , працівник поліції, старший слідчкий), який у судовому засідання надав наступні покази: Вказав, що фото таблицю складав він 16.02.2023 року, оскільки отримав усі документи після огляду. Слідчий експеримент проводив в день. Він його проводив з метою встановлення виникнення небезпеки. Поняті були залучені, а обвинувачена показала, що перешкод по ходу руху не було. Час вимірювали, виходячи з показів потерпілого (де він став на дорогу, якою траєкторією йшов, де був наїзд). У слідчому експерименті приймали участь потерпілий та 2 понятих. Чи була там дружина потерпілого не пам`ятає. Під час слідчого експерименту видимість вони не встановлювали. Виявили момент виникнення небезпеки для руху (коли з`явився потерпілий, було освітлення, обвинувачена сказала, що бачила його коли він з`явився);
- висновок експерта №СЕ-19/109-23/6085-ІТ від 13.06.2023 року (а.с.124-128 том 1) яким встановлено, що в заданій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля марки Opel Astra реєстраційний № НОМЕР_2 ОСОБА_4 повинна була, із технічної точки зору, керуватись вимогами пунктів 12.4. та 12.3 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаних пункітв ПДР України в ситуації, яка склалась на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля ОСОБА_4 повинна була, із технічної точки зору, рухатись даною ділянкою проїзної частини дороги із швидкістю не більше 50км/год, а з моменту виникнення небезпеки для руху (виходу пішохода ОСОБА_6 на проїзну частину дороги) – негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки тарнспртного засобу. За заданим комплектом вихідних даних, водій автомобіля марки Opel Astra реєстраційний № НОМЕР_2 ОСОБА_4 рухаючись із швидкістю 38…40 км/год. та 50 км/год. мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. За заданим комплеком вихідних даних, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору стали обставини, які пов`язані із невідповідністю дій водія автомобіля марки Opel Astra, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України.
Суд враховує заперечення захисника у тій частині, що висновок не є повним та об`єктивним, оскільки брались до уваги лише покази потерпілого, а момент небезпеки, визначений експертом, як момент виходу пішохода (потерпілого) на дорогу, визначено не правильно, позаяк таким має бути момент коли обвинувачена могла його побачити. Однак суд відзначає, що зміст висновку експерта вказує на те, що ним враховувались не тільки покази потерпілого, а й покази ОСОБА_16 , що знайшло своє відображення у розділі вихідні дані. А момент визначення експертом небезпеки для її руху, як момент виходу пішохода (потерпілого) на дорогу визначений правильно, оскільки це повністю відповідає п.1.10. Правил дорожнього руху за яким, небезпека для руху - це зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Зауваження обвинуваченої про те, що вона змінила траекторію свого руху після удару, а не до суд приймає, але відзначає, що ці зауваження тільки підтверджують висновок експерта про те, з технічної точки зору, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стали обставини, які пов`язані із невідповідністю дій обвинуваченої, як водія автомобіля вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України. Які вимагали від неї негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, що вона не зробила;
- висновок від 14.02.2023 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з якого бачається, що у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено (а.с. 131-133 том 1);
- покази ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), який у судовому засідання надав наступні покази: Він вертався з роботи додому по вул. Богуна та хотів перейти дорогу, зліва від нього був автомобіль приблизно 40-50 метрів. Він почав переходити дорогу, пройшов половину і відчув удар. Машина вдарила його в ліву частину тіла, на дорозі було освітлено, переходив він по прямій лінії. Сам він не бачив якою частиною автомобіля його було збито, однак пам`ятає, що світло в автомобілі було увімкнено. Ширина дороги приблизно складала 6 метрів. Він говорив по телефону коли переходив дорогу. Лікувався 2 тижні у лікарні та півтора місця дома лежав, оскільки встати не міг та ходив на костилях. Вказує, що втратив працездатність, однак додатково не лікувався. Зазначив, що буде подавати цивільний позов, просив призначити покарання сурове у вигляді 5 років та позбавлення права керувати транспортним засобом на 3 роки. Просив дати реальний строк. Після лікарні він не працював лікар сказав, що йому важка робота противопоказана, важке не можна йому піднімати. До нього потерпіла не підходила, його дружина їй дзвонила, у лікарню та додому не приходила. Зустрілись в суді, жінка казала, що обвинувачена пропонувала лікування. Зазначив, що вживав алкогольні напої, а саме 150 грам горілки після роботи і до зіткнення з автомобілем. Він не хитався і йшов звичайним кроком;
- показами ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), яка у судовому засідання надала наступні покази: 14.02.2023 року вона з потерпілим говорила по телефону, через деякий час телефонний зв`язок перервався. Вона намагалась перенабирати його, однак не було зв`язку з ним. Побачила, що стоїть машина яка стояла лицем на зустрічній смузі, через деякий час вона побачила чоловіка, який лежав. Обвинувачена була поруч нього. Вона сказала, що нечайно на нього наїхала. Її чоловік лежав на бардюрі. Обвинувачена не викликала ні швидку ні поліцію, оскільки викликала їх ОСОБА_18 . Також подзвонила своєму синові, щоб він також приїхав на місце події. Зазначила, що голова потерпілого на бардюрі, а тіло під 45 градусів на дорозі, лежав на лівому боці. Ноги в сторону газової конори. Потерпілий був вдягнутий в куртку, права сторона якої була порізана. Її чоловіка забрали в лікарню, поліція приїхала приблизно через 20 хвилин. Поліцейських було троє, вони оглянули машину разом з понятими. Обвинувачена казала їх особисто, що хотіла об`їхати потерпілого.Погодні умови були: суха освітлена дорога, видимість чудова. 
- показами ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), яка у судовому засідання надала наступні покази: вона їхала по вулиці і видимість була обмежена, ліхтарі світили тільки зліва, вона включила фари, їхала ближче до центру дороги, розмітки не було, справа були кущі. Раптом відчула удар зліва авто. Вона була в шоці, зупинилась на зустрічній смузі. Підійшла і побачила, що лежить чоловік, який не був без свідомості. Чоловік лежав ногами до у бік центру дороги, вона нахилилась і побачила калюжу крові. Був запах алкоголю. Осколків склав де він лежав не було, вона викликала швидку допомогу та працівників поліції. В 20:03 приїхав авто, звідки вибігла жінка чоловіка. Були також лікарі, які казали, що він у стані сп`яніння. Зазначила, що в постанові вказано скло, але то було не її вона казала, але слідчий зазначив, що вказує все. Там було світло, ліхтарів не було. Жінка просила 9500 доларів за все. Ліхтарі були тільки з одного боку, тобто з боку з якого переходив потерпілий. Протокол підписати не пропонували. Вину у ДТП не визнає. Вона пропонувала допомогти, але це не означає, що цим вона визнає свою вину. Також вказала, що коли вона рухалась було увімкнене ближнє світло фар, вона бачила дорогу, але не бачила потерпілого, як він вийшов на дорогу. Вона не може пояснити як потерпілий опинився на лівій стороні. На схемі ДТП є її підпис, а на протоколі ні, його їй не давали. Усно вона зауважила, але схему підписала. Вона пропонувала дружині потерпілого 25000 гривень, однк вона відмовилась у присутності іншої людини.У неї були контакні дані потерпілого, але вона з ним не розмовляла, оскільки вважала, що у них в сімї все вирішує саме його дружина а не він. Дорожнє покриття було вологим, снігу чи дощу не було як і ожеледиці. Вона їхала прямо ближче до центру дороги, зустрічних машин не уло, були справа кущі вискоі, якщо людина йде по тротуару то людину не буде видно. Після кущів іде заїзд у мікрорайон і газон але без кущів та вулканізація. Вона під`їджала до неї і відчула удар. Коли їхала була уважна, ніхто не відволікав, їхала сама, телефон не використовувала. Дорога пряма, перешкод на дорозі не має. На узбіччі перешкод крім лінії електропередач немає. Стаж водіння в неї 25 років. Вона почула удар і посипалось скло на панель авто, куди саме вона не дивилась. Вона загальмувала і повернула ліворуч. Вона зупинилась включила аварійні вогні,вийшла з транспортного засобу та побачила ОСОБА_6 обличчям вниз, лежав на щоці, був набряк, гуля вище ока та калюжа крові і була вставна челюсть поруч. Лежав на проїжджій частині від бордюру сантиметрів 40, головю до бордюру. Сторона світла як раз та, де він лежав між стовпами. Вона намагалась допомогти, пробувала підняти його однією рукою і зверталась «хто Ви є, вставайте», він дихав, але нічого не говорив. Вона викликала швидку і поліцію. Після чого з`явилась дружина потерпілого, приїхала швидка, яка забрала потерпілого та поліція якій вона описала все, що сталось.
Витяг з ЄРДР за № 12023091180000135 від 15.02.2023 року суд враховує (а.с.56 том 1), але відзначає, що за усталеною правовою позицією Верховного Суду даний документ не є доказом вини особи у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення.
Також суд відзначає, що ним враховано фотографії, копії яких надала сторона захисту, але відзначає, що їх було зроблено після події захисником, а їх зміст тільки підтверджує достовірність відомостей, які вказані у доказах сторони обвинувачення у тому числі, й у протоколі огляду місця події та протоколі слідчого експерименту, які захисник просив визнати не допустимими доказами.
Таким чином суд констатує, що надані стороною обвинувачення докази, хоча не є ідеальними і мають деякі недоліки при їх оформленні та складанні, але ці недоліки не є істотними і не були отримані, внаслідок або із порушенням прав чи свобод обвинуваченої, а у своїй сукупності вони доводять вину обвинуваченої у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 
Однак також суд констатує, що вчиненню цього злочину сприяли і дії самого потерпілого, який вирішив перейти дорогу, у темний час доби, у невстановленому для цього місці, що він підтвердив своїми показами. А обвинувачена, як правильно вказано у обвинувальному акті та підтверджено висновком експерта, проявивши не уважність за дорожньою обстановкою, яка змінилась в момент виходу потерпілого на дорогу, і якого вона не побачила, допустила зіткнення автомобіля, яким вона керувала із потерпілим, внаслідок чого той і отримав тяжкі тілесні ушкодження. Тут суд враховує покази обвинуваченої про те, що перед зіткненням із потерпілим вона дивилась на дорогу. Однак, п.2.3. Правил дорожнього руху вимагав від неї виконання обов`язку бути уважною та стежити за дорожньою обставновкою, що у сукупності з п.1.10. Правил (поняття дорожня обстановка) вимагала від неї уважно стежити не тільки за дорогою, а й за дорожніми умовами, які у свою чергу говорять про сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан.
А те, що видимість була недостатньою або, що мала місце обмежена оглядовість, або, що потерпілий став перешкодою, яку обвинувачена не могла об`єктивно виявити, жоден доказ не доводить.
Щодо покарання.
Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діяння ОСОБА_4 або звільняли її від кримінальної відповідальності чи від покарання, за вказане кримінальне правопорушення, судом не встановлено, а тому вона підлягає покаранню на загальних підставах.
Суд погоджується із прокурором у тому, що обставини, які обтяжують або пом`якшують покарання ОСОБА_4 за вчинений нею злочин та передбачені частиною 1 статті 67 та частиною 1 статті 66 КК України не встановлено. 
Положеннями статті 50 КК України передбачено, і суд враховує, що: покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1); покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2); покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (частина 3).
Разом з цим суд застосовує і положення статті 65 КК України за якими: суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1); особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2); підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу (частина 3); більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень (частина 4).
При цьому застосовуючи вказані норми кримінального права, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, щодо правильного їх застосування, викладений ним у постанові від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Тож вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, суд виходить з наступного:
- суд враховує, що санкція частини 2 статті 286 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого;
- суд враховує положення Загальної частини КК України, які є застосовними для призначення покарання ОСОБА_4 та вказані вище і нижче за цим текстом;
- суд враховує конкретні обставини за яких ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості, в силу положень частини 5 статті 12 КК України, являється тяжким злочином та кваліфікується за частиною 2 статті 286 КК України; 
- суд враховує, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, з необережності; 
- суд враховує, що обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 за вчинений нею злочин та передбачені частиною 1 статті 67 КК України, відсутні;
- але разом з цим, суд враховує, що обставинами, які на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відносяться до обставин, які пом`якшують покарання, також відсутні.
- ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Котельниково Волгоградської області Російської Федерації; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; одружена; освіта середньо-спеціальна; раніше не судима; на утриманні нікого немає, фізична особа підприємець, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває.
Також суд враховує, що обвинувачена надала покази про те, що намагалась домовитись із дружиною потерпілго про відшкодування заподіяної йому шкоди, однак через велику для неї суму грошових коштів у якості відшкодування, вона не змогла відшкодувати шкоду потерпілому. Однак відзначає, що безпосередня шкода від злочину була заподіяна саме потерпілому, а не його дружині, а з ним, що підтвердив і потерпілий, і сама обвинувачена, домовленості про відшкодування йому шкоди вона не вела, і навіть не вибачилась перед ним. Щире каяття з її боку також відсутнє. Однак, вона вчинила кримінальне правопорушення вперше у своєму житті, а його вчиненню сприяла поведінка самого потерпілого, який вийшов на дорогу, призначену для руху транспортних засобів, з метою її переходу, не у встановленому для цього місці. 
Таким чином, з урахуванням викладених судом обставин, які він застосовує у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання, що прямо передбачене частиною 2 статті 286 КК України, тобто позбавлення волі на мінімальний строк 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Саме таке покарання буде відповідати як меті призначення судом покарання, так і принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.
Суд вважає, що призначення покарання обвинуваченій у виді позбавлення волі на строк 8 років, як просив потерпілий і його представник, тобто на максимальний строк покарання, передбачений ч.2 ст.286 КК України, буде явно не справедливим щодо обвинуваченої, зокрема даних про її особу, обставинам вчинення злочину, з урахуванням відсутності обставин, які обтяжують, але й пом`якшують покарання, і яка вчинила злочин вперше.
Що стосується додаткового покарання, то тут суд не згідний із прокурором у тому, що позбавлення обвинуваченої права керування транспортними засобами на 1 рік буде відповідати тяжкості вчиненого нею злочину, а також поведінці обвинуваченої після вчинення злочину.
Окремо суд відзначає, що на підставі ч.3 ст.55 КК України, у зв`язку із призначенням судом обвинуваченій покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, як додаткового покарання до позбавлення волі, воно поширюється на увесь час відбування основного покарання у виді позбавлення волі (3 роки) і, крім цього, на строк 2 роки, який обчислюється з моменту відбуття основного покарання у виді позбавлення волі 3 роки.
Щодо процесуальних витрат.
Положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів. А згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Сторона обвинувачення підтвердила доказами (а.с. 95,102,123 том 1), що держава Україна понесла витрати на залучення експертів, на загальну суму 4617 гривень 24 копійки, а тому із ОСОБА_4 слід стягнути вказані витрати.
Щодо речових доказів і документів.
В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.
Тож, на виконання положень частини 9 статті 100 КПК України, суду вирішує долю речових доказів (а.с.77-78) наступним чином:
- автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити ОСОБА_4 .
- оптичний диск на якому наявний запис вчинення ДТП залишити в матеріалах справи.
Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_19 від 17 лютого 2023 року, було накладено арешт на: автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.77-78 матеріалів кримінального провадження).
За положеннями частини 4 статті 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Тому, оскільки суд ухвалює обвинувальний вирок, але вказане майно конфіскації не підлягає, оскільки воно належить обвинуваченій та їй повертається арешт, накладений на вказане майно слід скасувати.
Інші процесуальні питання.
Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених ст.368 КПК України, відсутні.
Таким чином, на підставі всього вище викладеного та керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,55,61-62,75-110,113-129,170-211,290-293,318-371,373-377,392-395,532 КПК України суд
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.
Призначити ОСОБА_4 , за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Початок строку відбування основного покарання у виді позбавлення волі обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. 
Початок строку відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами обчислювати з моменту відбуття основного покарання.
Речові докази у вигляді: автомобіля, марки «Opel Astra Sports Tourer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити ОСОБА_4 ; оптичного диску, на якому наявний запис вчинення ДТП залишити в матеріалах справи.
Скасувати арешт автомобіля, марки «Opel Astra Sports Tourer», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ,на який було накладено арешт 15 лютого 2023 року ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_19 .
Стягнути з ОСОБА_4 4617 (чотири тисячі шістсот сімнадцять) гривень 24 (двадцять чотири) копійки на користь держави Україна у якості компенсації витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку надіслати всім учасникам судового провадження. 
Учасники судового провадження, також, мають право отримати копію вироку в ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Суддя: 	ОСОБА_1