справа № 373/1381/25 головуючий у суді І інстанції Лебідь В.В.
провадження № 22-ц/824/2432/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді Березовенко Р.В., 
суддів Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
з участю секретаря Щавлінського С.Р. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейський правовий захист» поданою представницею - адвокаткою Литвин Анастасією Павлівною на ухвалу Переяславського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейський правовий захист» про стягнення заборгованості з заробітної плати,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Європейський правовий захист» заборгованість із нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, в розмірі 200 798,20 грн без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з ТОВ «Європейський правовий захист» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, за один місяць в розмірі 8700 грн (вісім тисяч сімсот гривень), після чого стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейський правовий захист» залишок заборгованості із заробітної плати в розмірі 192098,20 грн (сто дев`яносто дві тисячі дев`яносто вісім гривень 20 копійок) після набрання рішенням законної сили. Відмовлено в зобов`язанні ТОВ «Європейський правовий захист» надати звіт про виконання судового рішення. Стягнуто з ТОВ «Європейський правовий захист» на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
У вересні 2025 року директор ТОВ «Європейський правовий захист» Лецкан В.Я. подав до суду заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування заяви вказав, що в провадженні Переяславського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа №373/1381/25 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Європейський правовий захист» про стягнення заборгованості із заробітної плати. Судом 21 липня 2025 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Повний текст рішення надійшов до електронного кабінету 04 серпня 2025 року.
03 вересня 2025 року ТОВ «Європейський правовий захист» було подано апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду в межах визначеного п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України строку, у зв`язку з чим рішення суду від 21 липня 2025 року не набрало законної сили.
04 вересня 2025 року судом було видано виконавчий лист, яким допущено до виконання стягнення повної суми заборгованості в розмірі 200 798,20 грн, що суперечить вимогам процесуального закону, оскільки рішенням суду було допущено до негайного виконання лише частину заборгованості в розмірі 8 700,00 грн.
Таким чином, виконавчий лист від 04 вересня 2025 року виданий судом після подання апеляції, коли рішення не набрало законної сили, та на суму, що перевищує межі негайного виконання в розмірі 192 098,20 грн.
Також виконавчий лист від 04 вересня 2025 року видано з порушенням чинного законодавства, у зв`язку з чим є підстави в порядку ст. 432 ЦПК України визнати його таким, що не підлягає виконанню, застосувати поворот виконання зі стягненням з позивача ОСОБА_1 всіх коштів, стягнутих на підставі виконавчого листа.
Від позивача (стягувача) ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення, у яких зазначає, що рішення суду від 21 липня 2025 року набрало законної сили 21 серпня 2025 року. Оскільки ТОВ «Європейський правовий захист» не виконувалось рішення суду, вона 01 вересня 2025 року звернулась до суду із заявою про видачу виконавчого листа, який було видано 04 вересня 2025 року, після чого 05 вересня 2025 року в електронному кабінеті з`явилася картка документу під назвою «подання апеляції представника відповідача ТОВ «Європейський правовий захист» Литвин А.П.». Відповідачем було подано апеляційну скаргу після набрання рішення суду законної сили та Київським апеляційним судом не поновлювався строк на апеляційне оскарження. Крім цього, на підставі ч. 2 ст. 445 ЦПК України не допускається поворот виконання, оскільки предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати, а тому вважає відсутніми підстави, передбачені статтями 432, 445 ЦПК України, та просить відмовити в задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Переяславського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року заяву директора ТОВ «Європейський правовий захист» Лецкана В.Л. про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №373/1381/25 від 04 вересня 2025 року, яким стягнуто з ТОВ «Європейський правовий захист» на користь ОСОБА_1 заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в розмірі 200 798,20 грн. Відмовлено в задоволенні заяви директора ТОВ «Європейський правовий захист» Лецкана В.Л. про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в частині повороту виконання рішення.
Частково не погодившись із вказаною ухвалою суду, представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейський правовий захист» - адвокатка Литвин Анастасія Павлівна 09 жовтня 2025 року засобами поштового зв`язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просила скасувати ухвалу Переяславського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року в частині відмови в задоволенні заяви про поворот виконання рішення, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву в цій частині.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції фактично встановив протиправність видачі виконавчого листа, визнавши його таким, що не підлягає виконанню, але не здійснив необхідний процесуальний наслідок - поворот виконання рішення, чим залишив без відновлення порушене право боржника.
Оскільки рішення суду ґрунтується на голослівних твердженнях позивачки про неотримання нею заробітної плати за роботу в ТОВ «Європейський правовий захист», підлягає застосуванню саме виняток, зазначений у ст. 445 ЦПК України - позовні вимоги та рішення суду ґрунтуються на завідомо, для позивачки неправдивих відомостях. 
Враховуючи те, що стягнення заборгованості здійснювалося на підставі виконавчого листа, який був скасований, сума заборгованості, яка була стягнута з ТОВ «Європейський правовий захист», підлягає поверненню в порядку повороту виконання судового рішення. Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення. Відмова у повороті виконання у випадку, коли кошти були стягнуті за рішенням, яке видано з порушенням процесуальних норм, суперечить принципу справедливості.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейський правовий захист» поданою представницею - адвокаткою Литвин Анастасією Павлівною на ухвалу Переяславського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейський правовий захист» про стягнення заборгованості з заробітної плати, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
04 листопада 2025 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечила проти доводів апелянта вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.
У судовому засіданні представники апелянта ТОВ «Європейський правовий захист» - адвокати Литвин Анастасія Павлівна та Охріменко Олексій Олександрович, доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.
В судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши думку учасника справи, який прибув в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу у частині відмови у здійснені повороту виконання рішення суду суд першої інстанції виходив з того, що станом на 04 вересня 2025 року рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року не набрало законної сили у зв`язку з поданням апеляційної скарги 03 вересня 2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» та доставленою до електронного суду 05 вересня 2025 року відповідно до картки документу, а тому видача судом даного виконавчого листа має помилковий характер, проте не свідчить про наявність відомостей про апеляційну скаргу станом на 04 вересня 2025 року.
Попри визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа від 04 вересня 2025 року, на підставі ч. 2 ст. 445 ЦПК України на даній стадії судового провадження не підлягають стягненню з позивача одержані за даним виконавчим листом кошти, що є заробітною платою, оскільки рішення суду не ґрунтувалось на підроблених доказах або на завідомо неправдивих відомостях позивача, судом було ухвалено рішення на підставі належних та допустимих доказів.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
При здійсненні виконавчого провадження можуть бути допущені помилки, результатом яких може стати надмірне чи безпідставне стягнення грошових коштів. Втім, чинне законодавство передбачає різні правові способи виправлення таких помилок, зокрема: 
поворот виконання судового рішення; 
визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню; 
звернення боржника (відповідача) з позовною вимогою до стягувача про стягнення на його користь коштів, безпідставно одержаних стягувачем за виконавчим документом.
У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Відповідно до частин першої, другої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Згідно з частиною дев`ятою статті 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Статтею 445 ЦПК України передбачені особливості повороту виконання в окремих категоріях справ. Зокрема, у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.
Згідно зі статтею 239 КЗпП України у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.
Отже, чинне законодавство не допускає повороту виконання рішення суду у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин. Для цієї категорії справ не має значення, в якому порядку ухвалене те рішення, яким було скасовано інше виконане рішення.
Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 жовтня 2021 року у справі №607/3393/18.
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (частина перша статті 446 ЦПК України).
Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.
Поворот виконання рішення полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.
У цій справі, 15 вересня 2025 року на виконання рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року ТОВ «Європейський правовий захист» сплатило на користь ОСОБА_1 192 098,20 грн.
Проте, на час звернення ТОВ «Європейський правовий захист» до суду першої інстанції із заявою про поворот виконання рішення (24 вересня 2025 року) рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року не було переглянуто апеляційним/ касаційним судом, а інших підстав ніж ті, що передбачені у ч. 1 ст. 444 ЦПК України для вирішення питання про поворот виконання судового рішення, закон не передбачає.
Врахувавши відсутність доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року було скасовано, а також, що позовна заява була обґрунтована на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «Європейський правовий захист» про поворот виконання судового рішення.
Доводів на спростування таких висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить та лише зводиться до не згоди із судовим рішенням і тлумачення норм права на розсуд апелянта.
В той же час, апеляційний суд звертає увагу, що у випадку надмірного/ безпідставного, на думку апелянта стягнення за виконавчим документом, ТОВ «Європейський правовий захист» не позбавлене можливості пред`явити до ОСОБА_1 позов про стягнення безпідставно одержаних за виконавчим документом коштів в порядку ст. 1212 ЦК України.
Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції у оскаржуваній частині відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейський правовий захист» подану представницею - адвокаткою Литвин Анастасією Павлівною - залишити без задоволення.
Ухвалу Переяславського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова