20.04.26
22-ц/812/767/26
Окрема думка
судді Миколаївського апеляційного суду
Ямкової О. О.,
20 квітня 2026 року
м. Миколаїв
справа № 477/1551/21
провадження № 22-ц/812/687/26, №22-ц/812/766/26, №22-ц/812/767/26, 
№22-ц/812/777/26, 

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючої-судді – Крамаренко Т. В., суддів – Локтіонової О. В., Ямкової О. О., апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Ткаченко Оленою Іванівною,  та Миколаївської міської ради залишено без задоволення, апеляційні скарги Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради задоволено. Рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 13 січня 2026 року в частині розподілу судових витрат змінено, ухвалено про стягнення з Миколаївської міської ради та ТОВ «Еко Енерджи Про» на користь ОСОБА_1 908 грн судового збору по 454 грн з кожного. В іншій частині рішення суду залишено без змін. 
Погодитися із цією постановою в частині відмови в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої в його інтересах адвокатом Ткаченко Оленою Іванівною, з мотивів обрання ним неефективного способу захисту порушеного права в частині визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради від 17.07.2018 р та скасування в Державному земельному кадастрі запису із зобов`язанням вчинити певні дії, не можу, з огляду на наступне.
У справі, що переглядалася, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міськради, Миколаївської міської ради, ТОВ «Еко Енерджи Про», треті особи Фермерське господарство «Канакер», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень, витребування майна з чужого незаконного володіння, припинення права власності, скасування записів про реєстрацію права власності і оренди на земельну ділянку, скасування запису на земельну ділянку у державному земельному кадастрі та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 13 січня 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалено про витребування у Миколаївської міської ради та ТОВ «Еко Енерджи Про» частини належної ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003, площею 0,04541 га, з наступними лінійними промірами: з півночі – 49,49 м.; сходу – 115 м.; півдня – 32,7 м.; заходу – 111,53 м., яка є складовою земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010. У задоволенні іншої частини позовних вимог  ОСОБА_1 – відмовлено. Розподілено судові витрати. 
Відмовляючи у задоволенні позову у частині визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради від 17.07.2018 р та скасування в Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 із зобов`язанням вчинити певні дії, суд виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 обрано неефективний спосіб захисту порушеного права, який в цьому випадку повинен бути обраний ним в порядку пред`явлення віндикаційного позову, але позивачем вимога про витребування належної йому 87% площі земельної ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003, на яку накладається земельна ділянка з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 до представника її власника - Миколаївської міської ради не пред`явлено.
Втім, висновки суду першої інстанції в цій частині не ґрунтуються на нормах матеріального права, якими визначено порядок формування та реєстрації права власності на земельну ділянку, а також в цій частині є такими, що не відповідають обставинам справи.
Так, частиною 1 статті 79 Земельного Кодексу України (далі – ЗК України) визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Визначення земельної ділянки як об`єкта цивільних прав полягає в її формуванні (частина 1 статті 79? ЗК України), яке передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту внесення її даних до Державного земельного кадастру та присвоєння їй кадастрового номера (частини 3 та 4 статті 79? ЗК України).
Отже, з аналізу наведених норм права та змісту положень частин 9 та 10 статті 79? ЗК України, статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» слід виснувати, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Внаслідок чого державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Разом з тим, за матеріалами справи слідує, що земельна ділянка з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 сформована Миколаївською міською радою за відповідним земельним проєктом за площею та межами шляхом її накладення на 87% площі належної на праві власності позивачу ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003 та такі неправильні дані внесені до Державного земельного кадастру, що в свою чергу завадило власнику ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003 здійснити державну реєстрацію свого права власності у відповідному реєстрі. Це при тому, що право власності на сформовану земельну ділянку з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 Миколаївською міською радою відповідно до частини 10 статті 79? ЗК України та статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зареєстровано. 
Тобто ця земельна ділянка з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 не належить відповідачу Миколаївській міській раді як представнику територіальної громади на праві комунальної власності та до таких висновків суд першої інстанції дійшов помилково, за неправильно встановлених ним обставин справи.
Тобто відповідач Миколаївська міська рада не є володільцем або набувачем земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009, у розумінні наведеної у змісті рішення суду першої інстанції судової практики Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, а отже відсутні підстави для застосування у цих правовідносинах віндикаційного способу захисту порушеного права належного володільця земельної ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003 позивача ОСОБА_1 до органу місцевого самоврядування, який у непередбачений законом спосіб сформував іншу земельну ділянку з іншим кадастровим номером за рахунок площі земельної ділянки, що належить позивачу, та яка поза його волею міською радою не набувалася.
Не звернута увага суду і на відсутність у позові вимог про скасування державної реєстрації речового права, мотиви відхилення яких наведено у змісті судових рішень, так як реєстрація такого права на земельну ділянку з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 відповідачем не здійснювалася, внаслідок чого таких вимог позивачем не заявлялося.
Крім того судом першої інстанції не звернута увага на те, що за змістом частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», та з огляду на відсутність державної реєстрації права власності за територіальною громадою, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 в Державному земельному кадастрі мала бути скасована державним кадастровим реєстратором, який здійснив таку реєстрацію, у зв`язку з тим, що протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано представником громади - Миколаївською міською радою з її вини, бо іншого у справі не встановлено.
За наведених обставин вважаю, в цьому разі, достатнім та ефективним способом захисту порушеного права власника земельної ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003 обраний ним спосіб захисту, а саме усунення перешкод в користуванні належної йому землею, яка з його володіння не вибувала та була передана ним у законний спосіб в оренду третій особі.
У відповідних схожих випадках Велика Палата Верховного Суду зазначала, що вимоги про визнання незаконним (недійсним) і скасування рішення органу влади про надання земельної ділянки у власність за певних умов можна розглядати як вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, якщо саме це рішення створює відповідну перешкоду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18 (пункт 11.10)). 
Інакше кажучи, перешкоду у користуванні та розпорядженні зазначеною ділянкою з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003 у вигляді відповідного рішення органу місцевого самоврядування про фактичне вилучення 87% її площі під час формування та реєстрації у Державному земельному кадастрі із визначенням іншого правового статусу та цільового призначення, на підставі якого державна реєстрація права власності представника територіальної громади не відбулася, власник ОСОБА_1 може усунути за негаторним позовом, зокрема про визнання незаконним та скасування відповідного рішення та запису про реєстрацію, які за певних умов можна розглядати як вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, якщо саме ці рішення та реєстрація створюють йому відповідні перешкоди.
З огляду на викладене вважаю, що апеляційний суд мав погодитися з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині, задовольнивши її та скасувати рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 13 січня 2026 року про відмову у визнанні незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради від 17.07.2018 р та скасування в Державному земельному кадастрі запису про реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 в Державному земельному кадастрі із зобов`язанням вчинити певні дії, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Суддя О. О. Ямкова