Віньковецький районний суд Хмельницької області

Справа № 670/833/25
Провадження № 2-о/670/3/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року селище Віньківці
Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Мамаєва В.А.
за участю секретаря судового засідання Кушнір О.В.
представника заявника ОСОБА_1 
представника заінтересованої особи Панасюка В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою до військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги наступним. ОСОБА_3 був мобілізований до Збройних Сил України для захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації. Після мобілізації проходив військову службу у військовій частин НОМЕР_2 , а надалі переведений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання ОСОБА_3 безвісно зник. З 2015 року заявник у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . Після мобілізації ОСОБА_3 залишив ОСОБА_2 , як найближчій людині особисті документи: свідоцтво про своє народження; договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; технічний паспорт на житловий будинок. Для реалізації права на отримання частини грошового забезпечення, що належить ОСОБА_3 необхідно встановити факт постійного спільного проживання, як чоловіка та дружини. Встановити даний юридичний факт в іншому порядку, а ніж судовому, неможливо, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку. Заявник просить встановити встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав, а саме те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 2015 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина.
Ухвалою судді від 15.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року замінено заінтересовану особу військову частину НОМЕР_1 на Міністерство оборони України.
Ухвалою суду від 28.01.2026 року справу призначено до розгляду по суті.
Заявник ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, з підстав зазначених у поданій заяві. Крім того, представник заявника ОСОБА_1 пояснив, що встановлення даного факту необхідно для: отримання грошового забезпечення, можливості бути потерпілим у кримінальному провадженні щодо зниклого безвісті ОСОБА_3 , можливого спадкування та опіки над майном ОСОБА_3 .
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України - Панасюк В.М. у судове засідання не з`явився, але надав письмове пояснення, у якому вказував, що за зниклими безвісти військовослужбовцями зберігається виплата грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення здійснюється: особам, визначеним в особистому розпорядженні, дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені), повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно, проте виплата грошового забезпечення, визначеного Законом передбачена саме дружині. Відповідно до пункту 3 Порядку № 884 до заяви про виплату грошового забезпечення дружині додається копія свідоцтва про шлюб або копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу. За умови встановлення судом вказаного юридичного факту зазначена мета не буде досягнута, встановлення юридичного факту не породжуватиме для заявника юридичних наслідків. Просить у задоволенні вимог відмовити.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 28.11.2002 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1463778 від 12.09.2003 року.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 від 22.07.2010 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано 12.08.2009 року та після розірвання шлюбу ОСОБА_6 відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_7 .
Із відповіді Деражнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 531/24.6-20 від 31.12.2025 року вбачається, що актового запису про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.01.2017 року по теперішній час не виявлено.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 15.05.2024 року № 224 солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 06.05.2024 року.
Згідно довідок Зіньківської сільської ради № 521 від 06.11.2025 року та № 665 від 08.12.2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 20115 року проживала у цивільному шлюбі із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у суді підтвердили те, що заявник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2015 року проживали в будинку останнього в АДРЕСА_1 , як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. В травні 2024 року ОСОБА_3 мобілізували до ЗСУ, який у серпні 2025 року безвісно зник під час проходження військової служби.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Верховний Суд уже зауважував, що за відсутності спору про право цивільне юридичні факти підлягають встановленню судом у порядку окремого провадження. Так, відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно із пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що встановлення певних фактів має на меті підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 482/2163/17, від 15 вересня 2021 року у справі № 487/3126/17, від 07 лютого 2024 року у справі № 569/18407/22, від 11 грудня 2024 року у справі № 569/2642/23, від 25 березня 2026 року у справі № 709/2037/24.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 зауважувала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
-- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
-- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
-- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
-- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Отже, чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду розглядала питання юрисдикційності справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги, де, серед іншого, виснувала, що між особою і Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
Зазначений правовий висновок підтриманий Великою Палатою також у постанові від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Положеннями частини першої статті 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).
Метою встановлення факту спільного проживання заявника з ОСОБА_3 є реалізація права на отримання грошового забезпечення, можливості бути потерпілим у кримінальному провадженні щодо зниклого безвісті ОСОБА_3 , можливого спадкування та опіки над майном ОСОБА_3 , отже такий факт породжує юридичні наслідки.
Закон не визначає, які конкретно докази є беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
З огляду на досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявником доведено те, що вона тривалий час із 2015 року по день ухвалення судового рішення проживала із ОСОБА_3 як сім`я, вони мали взаємні права та обов`язки як чоловік та дружина, вели господарство, мали спільний бюджет, що підтверджується довідками Зіньківської сільської ради № 521 від 06.11.2025 року та № 665 від 08.12.2025 року, показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами, а відтак є доведений факт проживання заявника із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2015 року по день ухвалення судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, про який просить заявник, породжує юридичні наслідки, а тому суд відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт спільного проживання заявника разом із ОСОБА_3 однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 76, 263, 265, 273, 315, 319 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.
Встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу у період з 2015 року по день ухвалення судового рішення.
Повне найменування сторін:
Заявник - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Заінтересована особа - Міністерство оборони України, ідентифікаційний код юридичної особи 00034022, місце знаходження: проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, Київська область.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду виготовлене 08.04.2026 року.

Суддя В.А. Мамаєв