Справа № 523/11542/23
Провадження №2/523/2110/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2026 р. м.Одеса  

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Далеко К.О.,
за участю секретаря судового засідання – Дяченко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від імені яких діє адвокат Врона А.В. звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, якою просять: 
- зобов`язати ОСОБА_3 ліквідувати, шляхом засипання, споруджену на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вигрібну яму; 
- судові витрати покласти на Відповідача.
Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з прибудинковою територією за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про прийняття спадщини.
Позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування серії АВІ № 250727 від 13.08.2000р.
Відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку із прибудинковою територією за адресою: АДРЕСА_1 .
Житловий будинок відповідача ОСОБА_3 знаходиться на земельній ділянці, що є сусідньою із земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Відповідачем ОСОБА_3 було розпочато спорудження вигрібної ями (вигребу) на прибудинковій території останнього. Дана вигрібна яма знаходиться всього на відстані 2-3 метрів від паркану, що розділяє земельні ділянки. Вищевказані сусідні земельні ділянки розташовані на схилі, де територія ОСОБА_3 знаходиться на вищій точці, аніж земельні ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . 
Будування вказаної вигрібної ями ОСОБА_3 розпочато без дотримання санітарно- епідемологічних норм ДБН, а також без узгодження із власниками сусідніх ділянок. 
Таким чином, у зв`язку із протиправними діями ОСОБА_3 та початком побудови вигрібної ями, без дотримання норм встановлених чинним законодавством, існує реальна загроза зсуву ґрунтових шарів та розмиття рідких і твердих відходів, що будуть надходити до вигрібної ями, встановленої із порушенням норм, на сусідні земельні ділянки, забруднення ґрунтових вод, що також становить небезпеку для інших жителів району, зокрема і позивачів. 
На звернення представника позивачів, посадовою особою УДБК ОМР, спільно із представниками Суворовської районної адміністрації ОМР, 21.06.2023 року проведено комісійне обстеження за адресою відповідача: АДРЕСА_1 та складено акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси від 21.06.2023 року. 
За результатами обстеження встановлено, що за даною адресою фактично виконані самочинні роботи з будівництва вигрібної ями. 
На момент обстеження, будівельні роботи не виконувались, доступ до об`єкту обмежений. 
Відповідно до Реєстру будівельної діяльності, відсутні відомості стосовно реєстрації документів, які дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об`єкту за даною адресою. 
Управлінням направлено лист до Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для вжиття відповідних заходів реагування, стосовно зупинення самочинних будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , а також надіслано лист до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України щодо прийняття рішення відносно здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підставі звернення фізичної особи про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до приписів п. 2 Постанови №303.
Таким чином, ОСОБА_3 , в порушення вищенаведених норм, споруджує на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вигрібну яму, яка не відповідає вимогам державних будівельних норм, санітарних норм та правил, чим порушує права позивачів.
Доводи відзиву на позов. 
22.09.2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Климовича Ф.С. надійшов відзив на позовну заяву. 
У поданому відзиві представник зазначив про те, що позивачами не надано жодного доказу на підтвердження своєї позиції, аргументи не відповідають дійсності або прямо протирічать діючому законодавству, не підтверджені посиланнями на Закони та підзаконні акти. Позивачами не надано жодного доказу: - що будівництво вигрібної ями здійснюється на відстані 2-3 метри від парканів сусідніх житлових будинків; - що будинок відповідача розташований на схилі відносно будинків позивачів; - що дозвіл органів місцевого самоврядування відсутній, і що під час будівництва вигрібної ями потрібен дозвіл органів місцевого самоврядування (хоча б посилання на норму Закону); - що будівництво вигрібної ями потрібно узгоджувати з власниками сусідніх ділянок (хоча б посилання на норму Закону); - що будівництво проводиться без дотримання санітарно-епідеміологічних норм та норм ДБН. Не надано доказів насамперед і того, що завдяки функціонуванню вигрібної ями існує реальна загроза зсуву ґрунтових шарів та розмиття рідких і твердих відходів, що призведе до забруднення ґрунтових вод, може становити небезпеку для інших жителів району, зокрема і заявників.
Надані до позовної заяви копії листів Суворовської районної адміністрації від 29.06.2023 за № 01-05-1/287вх. та Управління державного архітектурно -будівельного контролю Одеської міської ради від 26.06.2023 за № 01-8/576вх про порушення Закону з боку Відповідача нічого не зазначають. Копія акту обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові та території м Одеси від 21.06.2023, а саме ділянки за адресою: АДРЕСА_1 без доданих фотосвідчень, не має даних про будь-які порушення. Таким чином, усі твердження позивачів є їх припущенням і не мають доказів відповідно до положень частини 6 статті 81 ЦПК України. Крім того, позивачі у своїй позовної заяві посилаються на положення ДБН 360-92**, який втратив чинність 23.04.2018 року Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України за № 100. Наразі діє ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій".
У свою чергу, ОСОБА_3 на підставі нотаріально засвідченого договору купівлі - продажу від 14.09.2021 року став власником житлового будинку, загальною площею 72, 5, житлова 27.8., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є одноособовим власником та постійно в ньому проживає. Прибудинкова територія має розміри 35 метрів на 18 метрів, складається з житлового будинку, фруктового саду, паркану. Вулиця Лютнева не має централізованої каналізації (водовідведення). Для вирішення своїх побутових питань, Відповідач почав будівництво «септика» - вигрібної ями для збору каналізаційних відходів життєдіяльності людей та побутового призначення.
Відповідно до Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406, зведення на земельній ділянці вигрібної ями не потребує отримання дозвільних документів на її будівництво та введення в експлуатацію.
Згідно пункту 2.21. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць рідкі відходи (фекалії, сеча, помиї), що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиральнь, вигрібна яма може бути спільною. Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується, вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Перевезення рідких відходів з вигребів та розміщення їх на території приватних володінь, а також використання їх як добрива в сільському господарстві, забороняється.
Для очищення вигрібної ями Відповідачем укладено договір з ТОВ «Інфокс» за №31577/20230531/-7 від 31.05.2023 про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів. Забезпечено можливість під`їзду спецтранспорту.
Відповідно до пункту 2.22. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.
Аналогічні за змістом приписи містяться у пункті 3.32 державних санітарних норм та правил «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною» (ДСанПіН 2.2.4-171-10), затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 12 травня 2010 року № 400.
Відповідно до ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій" Септики та фільтруючі колодязі повинні бути розташовані не ближче 5-10 м (в залежності від продуктивності) від житлових будинків та літніх кухонь. 1 не ближче 20 м від колодязів.
З наведених нормативних актів вбачається два: критерія- 20 метрів до колодязя, дитячих майданчиків, 10 метрів до житлового будинку
Оскільки позивачем не зазначено про існування колодязів на території їх житлових будинків та і претензії такої не було, а відстань від вигрібної ями до паркану найближчого сусіда становить біля 4 метрів, до стіни найближчого житлового будинку (Тамбурката Ф.К ) біля 20 метрів, порушення у місці розташування вигрібної ями з боку Відповідача відсутні.
На підставі викладеного, розташовування вигрібної ями від паркану сусідів на відстані 2-3 метрів не відповідає дійсності та не доведено, інші твердження позивачів є припущеннями, тому не повинні враховуватися судом.
Також представник позивача заперечував проти судових витрат заявлених до стягнення з відповідача. Вартість адвокатських витрат за підготовку позовної заяви та направлення одного запита є завищеною, та не може складати 40 000 гривен. Доказів проведення інших робіт та заходів, з боку представника позивачів, не надано.
Водночас відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат відповідача, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 2000 гривен за підготовка відзиву, участь у судових засіданнях та 10 000 гривен «гонорару успіху», який Відповідач зобов`язується сплатити адвокату у разі прийняття судом рішення на користь Відповідача.
ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.07.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження по справі, надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. 
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2023 року, за клопотанням представника позивачів, по справі було призначено судову будівельно - технічну експертизу. Провадження на час проведення експертизи було зупинено.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07.08.2024 року поновлено провадження у справі.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.10.2024 року, за клопотанням представника позивачів, у судове засідання було викликано судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Петрушину О.Ф.
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 08.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 19.06.2025 року витребувано з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, повний текст Висновку № 23-6312 від 30.07.2024 року експерта Петрушиної О.Ф., який складений за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи вигрібної ями.
ІІІ. Позиції сторін.
На останнє судове засідання сторони не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. 
Прийнявши участь у попередніх судових засіданнях, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та їх представник – адвокат Врона А.В. заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. 
Прийнявши участь у попередніх судових засіданнях, відповідач ОСОБА_3 та його представник – адвокат Климович Ф.С. позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов.
Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР до судового засідання не з`явився жодного разу, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. 
ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з прибудинковою територією за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про прийняття спадщини.
Позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування серії АВІ № 250727 від 13.08.2000р.
Відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку із прибудинковою територією за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2021 року. Житловий будинок складає загальну площу 72,5 кв.м., житлову 27,8 кв.м. Прибудинкова територія має розміри 35 метрів на 18 метрів, складається з житлового будинку, фруктового саду, паркану.
Житловий будинок ОСОБА_3 адресою: АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці, що є сусідньою із земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Вулиця Лютнева має центральне водопостачання, але не має централізованої каналізації (водовідведення). 
Відповідач ОСОБА_3 почав будівельні роботи з влаштування споруди для збору каналізаційних відходів життєдіяльності людей та побутового призначення.
Згідно відомостей акту обстеження від 21 червня 2023 року, проведеного комісією у складі працівників Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та УДАБК ОМР було оглянуто вказаний септик (вигрібну яму). За результатами обстеження встановлено: що за вищевказаною адресою виконані будівельні роботи з влаштування вигрібної ями (матеріал стін бетон). Відповідно до реєстру будівельної діяльності, відсутні відомості щодо реєстрації документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та/або документів що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівельних об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 . На момент обстеження будівельні роботи не виконувалися .Доступ до об`єкту відсутній. Додається фотофіксація.
Згідно листа УДАБК від 26.06.2023 року, за результатом обстеження, щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів, правил за адресою: АДРЕСА_1 , за даною адресою фактично виконані самочинні роботи з будівництва вигрібної ями. На момент обстеження будівельні роботи не виконувались, доступ до об`єкту обмежений. Відповідно до Реєстру будівельної діяльності, відсутні відомості стосовно реєстрації документів, які дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об`єкту за даною адресою. Управлінням направлено лист до Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для вжиття відповідних заходів реагування стосовно зупинення самочинних будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 . Управлінням надіслано лист до Міністерства розвитку та інфраструктури України щодо прийняття рішення позапланового заходу державного нагляду про порушення суб`єктом містобудування законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо об`єкту будівництва. 
Згідно відповіді Пересипської районної адміністрації ОМР від 29.06.2023 року, на адвокатський запит адвоката А. Врона, в районній адміністрації відсутня інформація щодо наявності будь-яких дозвільних документів на проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 . На момент перевірки будівельні роботи не проводились, власник та будівельна техніка були відсутні. 
Згідно листа Головного Управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 21.09.2023 року, видача дозволу Держпродспоживслужби для проведення будь-яких будівельних робіт, в тому числі для будівництва на території приватного житлового будинку вигрібної ями закритого типу (септика) не передбачено чинним законодавством. В той же час, вказані основні гігієнічні, будівельні вимоги та норми до планування і забудови як нових, так і існуючих міських і сільських поселень України, їх санітарного упорядкування та оздоровлення встановлено «Державними санітарними правилами планування та забудови населених пунктів» затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України» від 19.06.1996 №173, ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій». Крім того, вимоги щодо санітарного очищення територій населених місць, у тому числі питання щодо розміщення і експлуатації вигребів, врегульовані вимогами «державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я в Україні від 17.03.2011 №145. У відповідності до вимог вказаних документів, відведення стічних вод, що утворилися в процесі господарсько-побутової і виробничої діяльності повинно здійснюватися централізованою системою водовідведення. Обладнання внутрішньо-будинкової каналізації та каналізування об`єктів з відведенням стічних вод у вигрібні ями забороняється. У разі відсутності інженерних мереж міської каналізації або розташування об`єктів на відстані не менше, ніж 500м. від найближчого колектору стічних вод необхідно передбачати каналізування об`єктів на локальні очисні споруди, при цьому, перевагу слід віддавати ґрунтовим методам біологічного очищення стічних вод. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку повинен визначати власник цього будинку з додержанням правил добросусідства відповідно до вимог Земельного кодексу. 
Згідно листа Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.09.2023 року, на запит ОСОБА_4 , питанням видачі дозволу на будівництво вигрібної ями закритого типу (септика) відноситься до компетенції управління ДАБК. 
Представником відповідача до матеріалів справи надано Акт обстеження від 26 вересня 2023 року який був проведений самим відповідачам ОСОБА_3 та його представником ОСОБА_5 , відповідно якого зазначено, що домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 розташовано на території, яка огорожена металевим парканом. З фасаду ділянка межує з проїзною частиною. З протилежній АДРЕСА_1 частина домогосподарства межує з ділянкою домогосподарства АДРЕСА_2 . Тільки правим кутом ділянка межує з ділянкою будинку АДРЕСА_3 . Ліву частину ділянки займає одноповерховий будинок та літня кухня. Стіни будинку знаходяться на відстані біля 4 метрів від обох найближчих стін парканів. Справа від будинку на відстані 6,6 метрів від стін житлового будинку та 3, 2 метрів від дальній частини паркану розташовано фундамент вигрібної ями. Розмір вигрібної ями 3.5Х 1.95м. Глибина 2.2. метри. Стіни фундаменту бетонні, товщиною 14 см. Відстань від вигрібної ями та парканом будинку АДРЕСА_2 складає біля 4 –х метрів. Відстань від вигрібної ями до стін будинку АДРЕСА_2 візуально складає біля 20 метрів. Ділянка будинку АДРЕСА_3 взагалі практично не межує з ділянкою по АДРЕСА_1 , та відстань до будинку більше 40 метрів. 
Проти наданих суду у якості доказів: акту обстеження та вказаних відповідей, представником позивача надано суду письмове заперечення.
Матеріали справи містять два Висновки судових експертів, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.
Відповідно до Висновку судового експерта Проскуровського В.П. № 10-11/23 від 10.11.2023 року, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи за заявою відповідача ОСОБА_3 , судовим експертом було проведено судово будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої були постановлені питання: 
- Чи відповідає вигрібна яма, яка знаходиться на території за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок із прибудинковою територією, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, вимогам -нормативно правових актів у галузі будівництва. Якщо не відповідає, то в чому полягає невідповідність?
- На якій відстані знаходиться вигрібна яма, яка знаходиться на території за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок із прибудинковою територією, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності від паркану, що розділяє земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .?
- Чи дотримано ОСОБА_3 санітарно-епідеміологічних норм, ДБН при спорудженні вигрібної ями, яка знаходиться на території за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок із прибудинковою територією, з який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності? Якщо не дотримано, то які норми порушенні?
За результатом проведеної судовим експертом Проскуровським В.П. експертизи зроблено наступний висновок:
1. При співставленні вищевикладеного із положеннями діючої нормативно-технічної документації, встановлено, що зазначена господарча споруда вигрібної ями (септика), яка знаходиться на території за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок із прибудинковою територією, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, за конструктивними та планувальними показниками в цілому відповідає вимогам діючих на території України державних будівельних, архітектурних, санітарних норм та правил.
2. Мінімальна існуюча відстань від зовнішньої частини стіни спірної очисної споруди до межі (існуючої огорожі ділянки), що розділяє земельні ділянки ОСОБА_3 та ділянку АДРЕСА_2 , що знаходиться у власності ОСОБА_1 , - 2,74 м.
Мінімальна існуюча відстань від зовнішньої частини стіни спірної очисної споруди до межі (існуючої огорожі ділянки), що розділяє земельні ділянки ОСОБА_3 та ділянку АДРЕСА_3 , що знаходиться у власності ОСОБА_2 , - 11,02 м.
Відповідно до Висновку судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Петрушиної О.Ф. за №23-6312 від 12.12.2023, судової будівельно-технічної експертизи, зробленого на виконання ухвали суду від 14.11.2023: об`єкт дослідження - спірна господарська споруда, яка будується на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , по конструктивним рішенням має всі ознаки септика двокамерного, локальної очисної споруди, а не вигрібної ями. 
1) Будівельні роботи з будівництва об`єкта дослідження - господарської споруди на даний час не завершено, встановлено, що після завершення будівельних робіт по улаштуванню септика, який знаходиться на території за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок із прибудинковою територією, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, в цілому, за конструктивними та планувальними показниками, відповідатиме вимогам діючих на території України нормативно-правових актів у галузі будівництва.
2) Згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів у сфері будівництва, септики повинні бути розташовані не ближче ніж 5-8 м (в залежності від їх продуктивності) від чинними нормативно-правовими актами у галузі будівництва не визначена, тому, як правило її приймають не менше 2,0 м від огорожі суміжної земельної ділянки.
Відстань від септика, що будується, та який знаходиться на території за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок із прибудинковою територією, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, складає:
- Відстань від зовнішньої частини стіни септика, що будується на території домоволодіння по АДРЕСА_1 (власник - ОСОБА_3 ), до кам`яної нежитлової прибудови складає - 15,0 м, а до житлового будинку - 18,0 м, що розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_2 (власник - ОСОБА_1 ) що відповідає вимогам п. 6.1.41 та табл. 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» [5];
- Відстань від зовнішньої частини стіни септика, що будується на території домоволодіння по АДРЕСА_1 (власник - ОСОБА_3 ) до огорожі земельної ділянки по АДРЕСА_2 (власник - ОСОБА_1 ) складає від 3,7 м до 4,0 м, що є більше прийнятої відстані від сусідського паркану до септика, яка не визначена законодавством, тому, як правило, її приймають не менше 2-х м;
- Відстань від зовнішньої частини стіни септика, що будується на території домоволодіння по АДРЕСА_1 (власник - ОСОБА_3 ), до огорожі земельної ділянки по АДРЕСА_3 (власник - ОСОБА_2 ) складає - 10,7 м, до житлового будинку - 25,0 м, що відповідає вимогам п. 6.1.41 та табл. 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій». 
3) ОСОБА_3 в цілому дотримано санітарно-епідеміологічні норм та норми ДБН при спорудженні септика, який будується та який знаходиться на території за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок із прибудинковою територією, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності. 
4) За результатами проведених досліджень встановлено, що рельєф місцевості, на які розташовані земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , має значний ухил в напрямку від АДРЕСА_4 .
Згідно абсолютних відміток земної поверхні, які позначені на топографо-геодезичній зйомці у масштабі М 1:500 ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 , замовники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка виконана інженером-геодезистом ОСОБА_6 (кваліфікаційний сертифікат № 010310), та прийнятій геодезичною службою м. Одеси 05.03.2024, територія домоволодіння по АДРЕСА_1 (власник - ОСОБА_3 ), знаходиться вище земельних ділянок по АДРЕСА_2 (власник - ОСОБА_1 ) та по АДРЕСА_3 (власник - ОСОБА_2 ).
Вирішення питань щодо визначення загрози зсуву ґрунтових шарів та розмиття рідких і твердих відходів, що будуть надходити з вигрібної ями вирішується при проведенні судової інженерно-екологічної експертизи і не належить до питань, які вирішує будівельно-технічна експертиза за спеціальністю 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів».
У судовому засіданні було допитано судового експерта ОСОБА_7 , стосовно наданого нею Висновку, зокрема вона пояснила, що дійшла висновку про те, що господарська споруда, яка будується на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , по конструктивним рішенням має всі ознаки септика, та не є вигрібною ямою, виходячи із конструкції споруди. Дно, стіни споруди були окрашені мастикою, споруда розділена на дві частини. На дні сантиметрів на 20 стояла вода. Мастика – не дозволяє воді з ями поглинатися в грунт. Оглянута нею споруда містила всі ознаки того, що після її доопрацювання, процес очищення води буде відбуватися в септику. 
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Частиною першою статті 15 та частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Вирішуючи спір, суд повинен дати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент його звернення до суду.
Відповідно до статей 90, 91 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких перешкод та порушень його прав на землю та відшкодування завданих збитків, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, щоб не створювати незручності сусідам.
Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.
Згідно ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та користувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Відповідно до ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу. Якщо дії сусіда є неправомірними та не відповідають умові заподіяння якнайменших незручностей, такі дії підлягають припиненню.
Частиною другою ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до статей 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном (частини 1, 3, 7 ст. 319 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду громадян (ч. 4 і ч. 5 ст. 319 ЦК України).
Статтею 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено обов`язки громадян, які пов`язані з бережливим ставленням до природи, її охорони та раціонального використання її багатств відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; одним з обов`язків є непорушення екологічних прав та законних інтересів інших громадян.
Згідно статей 4, 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни мають право на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм, а при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати вимог санітарного законодавства.
Згідно пункту 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 березня 2011 року № 14, згідно з яким вигреби повинні бути віддалені від стін житлових будівель і споруд на відстань не менше 20 м, а також пункту 3.26 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44, відповідно до яких майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитися у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, у тому числі і сусідніх садиб.
Пунктом 1.1. Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження державних санітарних норм та правил утримання населених місць» від 17 березня 2011 року № 145, передбачено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.
Суд виходить із того, що право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.
За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через ознаки, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.
З урахуванням змісту статті 376 ЦК України у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом лише за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.
Подібний правовий висновок у постановах Верховного Суду: від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17-ц (провадження № 61-39346св18), від 20 березня 2019 року у справі № 202/3520/16-ц (провадження № 61-16770св18), від 17 серпня 2022 року у справі №745/342/19 (провадження № 61-11476св21), від 15 листопада 2023 року у справі №702/80/17 (провадження № 61-8413св23), від 14 травня 2025 року у справі № 753/8729/16-ц, та інших.
Указане свідчить, що судова практика з розгляду подібних справ є сталою та сформованою, відмінність залежить лише від доказування у кожній конкретній справі.
Звертаючись до суду із позовом позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказували, що відповідач ОСОБА_3 розпочав будівництво вигрібної ями без дотримання санітарно- епідеміологічних норм ДБН, а також без узгодження із власниками сусідніх ділянок, існує реальна загроза зсуву ґрунтових шарів та розмиття рідких і твердих відходів, що будуть надходити до вигрібної ями, встановленої із порушенням норм, на сусідні земельні ділянки, забруднення ґрунтових вод, що також становить небезпеку для інших жителів району, зокрема і позивачів. 
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд констатує, що позивачі по даній справі не довели належними та допустимими доказами того, що збудована відповідачем на його земельній ділянці споруда є саме вигрібною ямою (вигребом), а тому суд не вбачає правових підстав для застосування до спірних правовідносин пункту 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 березня 2011 року № 14, згідно з яким вигреби повинні бути віддалені від стін житлових будівель і споруд на відстань не менше 20 м
Розділ ІІ пункту 2.24 Державних санітарних норм зазначає, що відведення стічних вод, що утворилися в процесі господарсько-побутової і виробничої діяльності (крім шахтної, кар`єрної і дренажної води), повинно здійснюватися централізованою системою водовідведення. У разі відсутності інженерних мереж міської (селищної, сільської) каналізації або розташування об`єктів на відстані не менше ніж 500 м від найближчого колектора стічних вод необхідно передбачати каналізування об`єктів на локальні очисні споруди , при цьому перевагу слід віддавати ґрунтовим методам біологічного очищення стічних вод. Обладнання внутрішньо будинкової каналізації та каналізування об`єктів з відведенням стічних вод у вигрібні ями забороняється.
Як вже зазначалось судом раніше, матеріалами справи підтверджується, що вулиця Лютнева не має центральної каналізації. 
Судовий експерт Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Петрушина О.Ф. за №23-6312 від 12.12.2023, за наслідком проведення судової будівельно-технічної експертизи, зробленого на виконання ухвали суду від 14.11.2023, віднесла об`єкт дослідження - спірну господарську споруду, яка будується на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , по конструктивним рішенням, як до такої що має всі ознаки септика двокамерного, локальної очисної споруди, а не вигрібної ями. 
Доказів іншого позивачі суду не надали.
Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Також, судовий експерт ОСОБА_7 дійшла наступних висновків:
Відстань від септика, що будується, та який знаходиться на території за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок із прибудинковою територією, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, складає:
- відстань від зовнішньої частини стіни септика, що будується на території домоволодіння по АДРЕСА_1 (власник - ОСОБА_3 ), до кам`яної нежитлової прибудови складає - 15,0 м, а до житлового будинку - 18,0 м, що розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_2 (власник - ОСОБА_1 ) що відповідає вимогам п. 6.1.41 та табл. 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» [5];
- відстань від зовнішньої частини стіни септика, що будується на території домоволодіння по АДРЕСА_1 (власник - ОСОБА_3 ) до огорожі земельної ділянки по АДРЕСА_2 (власник - ОСОБА_1 ) складає від 3,7 м до 4,0 м, що є більше прийнятої відстані від сусідського паркану до септика, яка не визначена законодавством, тому, як правило, її приймають не менше 2-х м;
- відстань від зовнішньої частини стіни септика, що будується на території домоволодіння по АДРЕСА_1 (власник - ОСОБА_3 ), до огорожі земельної ділянки по АДРЕСА_3 (власник - ОСОБА_2 ) складає - 10,7 м, до житлового будинку - 25,0 м, що відповідає вимогам п. 6.1.41 та табл. 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій». 
- ОСОБА_3 в цілому дотримано санітарно-епідеміологічні норм та норми ДБН при спорудженні септика, який будується та який знаходиться на території за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок із прибудинковою територією, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності. 
- Вирішення питань щодо визначення загрози зсуву ґрунтових шарів та розмиття рідких і твердих відходів, що будуть надходити з вигрібної ями вирішується при проведенні судової інженерно-екологічної експертизи і не належить до питань, які вирішує будівельно-технічна експертиза за спеціальністю 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів».
Відповідно до частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).
При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.
Якщо первинна експертиза буде визнана неповною або не досить ясною, може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експертові. При цьому під неясністю слід розуміти нечіткість, розпливчатість відповідей експерта, внаслідок чого стає незрозумілий хід думок експерта. А недостатньо повним є висновок, заснований на дослідженні не всіх наданих експертові об`єктів або що не містить вичерпних відповідей експерта на всі поставлені питання.
Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає у тому, що незалежно від категорії справ слід дотримувати вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування, з додержанням порядку збирання, подання та дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20 (пункт 6.27)).
Надаючи правову оцінку Висновку експерта Петрушиної О. за №23-6312 від 12.12.2023, за наслідком проведення судової будівельно-технічної експертизи, зробленого на виконання ухвали суду від 14.11.2023, суд вважає його належним та допустимим доказом по даній справі, сумнівів щодо повноти та обґрунтованості даного висновку, у суду не має.
У судовому засідання представник позивачів – адвокат Врона А.В. зазначав про неповноту Висновку судового експерта Петрушиної О.Ф. за №23-6312 від 12.12.2023, про суперечливість висновків, разом із тим не заявив клопотання про призначення по справі повторної або додаткової експертизи, також не надав жодних належних та допустимих доказів у спростування висновку судового експерта. Сторона позивача не була позбавлена права самостійно замовити експертизу. 
В свою чергу, додатково обставини відповідності споруди, яка будується ОСОБА_3 , вимогам діючих на території України державних будівельних, архітектурних, санітарних норм та правил, підтверджується наданим відповідачем Висновком судового експерта Проскуровського В.П. № 10-11/23 від 10.11.2023 року, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи за заявою відповідача ОСОБА_3 , який також не спростований позивачами. 
Таким чином, позивачами не доведено будівництво відповідачем споруди без дотримання санітарно- епідеміологічних норм, ДБН.
Додатково, надаючи правову оцінку доводам позивача, суд зазначає, що відповідно до постанови КМУ №406 від 07.06.2017 року «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не вимагають документів, що дають право на їхнє виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» до будівельних робіт, на які не потрібно спеціального дозволу, відноситься у тому числі зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без улаштування фундаментів, зокрема й вигрібних ям. 
Також, чинним законодавством не передбачено отримання дозволу сусідів на будівництво вигрібної ями, якщо дотримано всіх державних будівельних (ДБН) та санітарних норм, та не порушено їх права. 
Суд зазначає, що позивачами не підтверджено належними доказами і того, що від споруди яка будується відповідачем, існує загроза зсуву ґрунтових шарів та розмиття рідких і твердих відходів, забруднення ґрунтових вод, що становить небезпеку для інших жителів району, зокрема і позивачів. 
Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Ч. 1 ст. 2, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що право кожного на життя охороняється законом, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла.
Так, у пункті 77 справи «Дземюк проти України» (http://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_a51) Європейський суд з прав людини вказав: як Суд зазначав у низці своїх рішень, скарги за статтею 8 Конвенції подавалися у різних випадках, коли висловлювалося занепокоєння щодо довкілля (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Фадєєва проти Росії» (Fadeyeva v. Russia), заява № 55723/00, п. 68, ECHR 2005-IV). Проте для того, щоб порушити питання за статтею 8 Конвенції, втручання, щодо якого скаржиться заявник, має безпосередньо впливати на його житло, приватне або сімейне життя та має досягти певного мінімального рівня, щоб скарги підпадали під дію статті 8 Конвенції (див. рішення від 9 грудня 1994 року у справі «Лопес Остра проти Іспанії» (LopezOstra v. Spain), п. 51, Series А № 303-С, та вищенаведене рішення у справі «Фадєєва проти Росії» (Fadeyeva v. Russia), пп. 69-70). Тому для рішення першочерговим є те, чи може забруднення довкілля, на яке скаржиться заявник, вважатися таким, що достатньо негативно впливає на користування зручностями його житла та якість його приватного і родинного життя (див. рішення від 2 грудня 2010 року у справі «Іван Атанасов проти Болгарії» (IvanAtanasov v. Bulgaria), заява № 12853/03, п. 66).
За викладених обставин, суд дійшов висновку що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не довели наявності свого порушеного права та/або інтересу відповідачем ОСОБА_3 при здійсненні останнім будівництва споруди (септика) за адресою: АДРЕСА_1 . 
Оскільки позовні вимоги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позбавлені правового та доказового обґрунтування, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 12,13,76,259,263-265,268, 279 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державного архітектурно -будівельного контролю Одеської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення складено 16.04.2026 року, у зв`язку із тривалою та періодичною відсутністю в суді електроенергії. 

Суддя:   К.О. Далеко