П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3286/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук Максим Петрович 
Суддя-доповідач - Капустинський М.М. 
23 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення.
Позовні вимоги обґрунтовано прийняттям державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України постанови про відкриття провадження. Зокрема, позивач наголошує, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання закінчився.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано постанову державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 09.04.2025 року про відкриття виконавчого провадження № 77752037.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що постанову винесено у рамках та у строк, передбачений чинним законодавством з урахуванням особливостей правового режиму воєнного стану.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 року у справі № 120/3548/19 скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року та прийнято нове, яким адміністративний позов Департаменту архітектурно-будівельного контролю міської ради до ОСОБА_1 задоволено. Так, зобов`язано ОСОБА_1 привести об`єкт самочинного будівництва, а саме гараж, що розташований на території ТВГ "Зв`язківець" по вул. Максимовича біля буд. № 23-27, до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності шляхом демонтажу другого поверху будівлі за власний рахунок.
Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 120/3549/19а від 28.06.2024 року.
На підставі вказаного листа державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 77752037 від 09.04.2025 року.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частина 1 статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»"
За правилами частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.=
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Колегія суддів зауважує, що у виданому Вінницьким окружним адміністративним судом виконавчому листі, встановлено тримісячний строк пред`явлення вказаного листа до виконання та визначено кінцевий строк до 16.03.2021 року.
Як встановлено із матеріалів справи, виконавчий лист видано 28.06.2024 року, тобто після закінчення строку пред`явлення до виконання.
Судом враховано, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та Указом Президента України від 14.03.2022 року за №133/2022, затвердженим Законом від 15.03.2022 року №7168, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб.
Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", доповненого Законом України від 15.03.2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності з 26.03.2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Колегія суддів зауважує, що посилання відповідача на вищезазначені норми не є релевантними до цієї справи, оскільки строк пред`явлення до виконання закінчився до початку правового режиму воєнного стану.
Відтак, строк пред`явлення виконавчого листа № 120/3549/19а від 28.06.2024 року, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом, закінчився 16.03.2021 року.
Водночас, відомості про поновлення стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відсутні.
Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що підстави для відкриття виконавчого провадження на підставі аналізованого виконавчого листа відсутні.
Відтак, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження № 77752037 є протиправною та підлягає скасуванню.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Шидловський В.Б.