621/210/26
2/621/942/26

РІШЕННЯ
іменем України

21 квітня 2026 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Кришталь А. А., 

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС",

представники позивача - Сердійчук Я. Я., Ушакова М. І., 

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи в залі суду справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення суми,

у с т а н о в и в:

26.01.2026 від ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" через систему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява до ОСОБА_1 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 31 829 грн 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2 662 грн 40 коп., а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн 00 коп. 
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.12.2021 між ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС" та ОСОБА_1 укладено Договір № 2470509673-158865. 29.11.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено Договір № 4067386.
Щодо умов та порядку укладання Договору № 2470509673-158865 від 06.12.2021:
ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 3 500 грн 00 коп., що підтверджується квитанцією та довідкою. 
Відповідно до умов договору позики, дата видачі кредиту - 06.12.2021, дата повернення кредиту 26.12.2021 (включно), термін користування кредитом 20 діб. 
Згідно договору позики, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.
Умовами договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. договору, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1.95 % за кожен день користування кредитом.
Також, договором позики встановлено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. 
Відповідно до п.п. 9.2 договору позики, договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. 
Пунктом 9.3. Договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2. цього договору, має юридичну силу власноручного підпису.
Щодо умов та порядку укладання Договору № 4067386 від 29.11.2021: 
Згідно п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4 000 грн 00 коп. 
Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 1 800 грн 00 коп., які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Згідно п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. 
Відповідно до розділу 2, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо.
Договір передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Сторонами кредитного договору узгоджено, що позичальник відповідає перед кредитодавцем за зобов`язаннями, що випливають з цього договору, всіма коштами та майном, що йому належать на праві власності (у т. ч. часткової та сумісної), на які відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. У разі прострочення позичальником виконання зобов`язань зі сплати заборгованості, кредитодавець має право, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, якщо такі складались), нарахувати проценти за стандартною ставкою, визначеною цим договором, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. 
Відповідно до п. 6.1. договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця.
07.03.2023 було укладено договір № 07/03/23 відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНКАСО ФІНАНС" відступило на користь ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2470509673-158865. 
18.02.2025 було укладено договір № 18-02/25 відповідно до якого ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" відступило на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2470509673-158865.
Таким чином, ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2470509673-158865. 
26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4067386. 
Таким чином, ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" наділено правом вимоги до відповідача за договором № 4067386.
У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, станом на день подання позовної заяви, у відповідача ОСОБА_1 утворилась загальна сума заборгованості за кредитними договорами у розмірі 31 829 грн 00 коп., яка складається з: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7 500 грн 00 коп.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 23 169 грн 00 коп.; - заборгованість за комісією 1 160 грн 00 коп.
Невиконання відповідачем умов кредитних договорів стало підставою для пред`явлення в суді цього позову.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04.02.2026 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 05.03.2026.
04.03.2026 відповідач ОСОБА_1 подав клопотання, в якому виклав письмові заперечення проти позову та просив у задоволенні позову відмовити, зменшити розмір витрат на правову допомогу, розгляд справи проводити за його відсутності. На обґрунтування клопотання зазначив, що він визнає позов тільки в частині обґрунтованих і законних позовних вимог позивача, задоволення яких не суперечить положенням чинного законодавства і не порушує його права та інтереси. Кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за користування кредитом поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатися легітимними. Таким чином, позовні вимоги щодо заборгованості за відсотками є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 
Також, посилання позивача на доведеність розміру боргу відповідача зазначеному в позовній заяві є необґрунтованим, оскільки безпідставними є аргументи про те, що кредитор мав право нараховувати передбачені відповідними договорами позики проценти позичальнику до повного погашення ним заборгованостей та/або поза межами узгоджених в договорах строків кредитування. Отже, нарахування позичальнику відсотків за межами дії укладених договорів суперечить вимогам закону. 
Нарахування процентів, відсотків поза межами строку кредитування строку надання позики є незаконним. За укладеними договорами підлягають стягненню відсотки (проценти) тільки за період з дати укладення договорів по строк повернення кредитів, позик за кожним з договорів. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення відсотків у заявлених розмірах підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення відсотків тільки за періоди кредитування, періоди надання позики, згідно узгоджених умов договорів процентних ставок, які не можуть перевищувати погоджених сум процентів за користування кредитами, позики за відповідні конкретні стоки кредитування та строки надання позик. 
Крім того, зазначив щодо вимог в частині стягнення нарахованої комісії за договором, наступне: відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ "Про споживче кредитування", умовами договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим законом, є нікчемними. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Договором фактично встановлено плату позичальника за послуги, безоплатність надання яких прямо передбачена ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про споживче кредитування", отже, ці положення договору є нікчемними. Враховуючи, що вимагається до стягнення незаконно нарахована заборгованість по комісії, щодо якої встановлено нікчемність, належить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення заявленої заборгованості за комісією. 
Щодо питання про розподіл судових витрат вказав, що враховуючи складність справи, яка є справою незначної складності, фактично шаблонною для позивача, внаслідок чого не потребувала значних витрат, часу та зусиль, виходячи з принципів розумності та співмірності, вважав, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу є не співмірними, а тому просив зменшити їх до 5 % відсотків, при цьому, вважаючи, що максимальний їх розмір не може перевищувати 650 грн 00 коп. (а. с. 130-137).
05.03.2026 відкладено судовий розгляд на 21.04.2026, з метою надання часу позивачу на подання відповіді на відзив.
10.03.2026 представник позивача Ушакова М. І. надіслала відповідь на відзив. На обґрунтування відзиву зазначила, що 06.12.2021 між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНКАСО ФІНАНС" та ОСОБА_1 укладено Договір № 2470509673-158865. Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. У розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Підписуючи договір позики сторони погодили умови повернення позики, в тому числі порядок нарахування процентів по договору у разі належного та неналежного виконання зобов`язань позичальником. Нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору. В матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контррозрахунок заборгованості, здійснений відповідачем, відповідно до погоджених умов договору. Таким чином, сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитор має право нараховувати відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування в межах визначених договором позики максимальних строків, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання. Виходячи з чого, вбачається, що стягувачем було правомірно та у відповідності до домовленостей між сторонами, що викладені в даному договорі, нараховано відсотки в межах дії даного договору з урахуванням погоджених умов щодо строку договору та його пролонгації.
Крім того, ТОВ "Факторинг Партнерс" заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка була передана в рамках підписаного договору про відступлення права вимоги. Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.
29.11.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено Договір № 4067386. Відповідно до п. 2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.3.2 Розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної обставини щодо якої невідомо настане вона чи ні, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, і яка полягає у наступному: а) здійснені платежу позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 правил; б) продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору. Таким чином, сторонами погоджено, строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Відповідно до п. 2.4.1 Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Щодо нарахування комісії за надання кредиту, то відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб частиною 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" передбачено право встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Щодо витрат на правничу допомогу представник позивач вважав, що відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями.
21.04.2026 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не прибули.
Представник позивача Сердійчук Я. Я. у позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення, на задоволенні позову наполягала з підстав викладених в ньому та у відповіді на відзив.
Відповідач ОСОБА_1 у клопотанні від 04.03.2026 просив проводити судовий розгляд за його відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши доводи заяв по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Даними договору про споживчий кредит № 4067386 (індивідуальна частина) від 29.11.2021, графіку платежів за договором про споживчий кредит № 4067386 від 29.11.2021, паспорта споживчого кредиту № 4067386, анкети-заяви на кредит № 4067386 від 29.11.2021, прийняттям рішення по заяві № 4067386, довідки про ідентифікацію, Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "МІЛОАН" в редакції від 13.07.2021, підтверджується, що 29.11.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 4067386, за умовами якого останній отримав 4 000 грн 00 коп., на строк 15 днів (термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 14.12.2021). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за кредитом складає - 6 960 грн 00 коп. Комісія за надання кредиту - 1 160 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 29.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом - 1 800 грн 00 коп., які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а. с. 9-17, 19-23).
Даними договору позики № 2470509673-158865 від 06.12.2021, графіку розрахунків (додаток № 1 до договору позики № № 2470509673-158865 від 06.12.2021), паспорта кредиту, правил про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС", довідки про зарахування коштів, підтверджується, що 06.12.2021 між ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС" та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2470509673-158865, за умовами якого останній отримав суму кредиту 3 500 грн 00 коп., строк період користування кредитними коштами складає 20 днів та починається з 06.12.2021 та закінчується 26.12.2021 (включно). Процентна ставка, відсотків річних - 702 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом дорівнює сумі коштів фактично отриманих в позику та нарахованих процентів за їх використання та становить - 1 273 грн 00 коп. Реальна річна процентна ставка - 53 978,80 %. Процентна ставка, яка може застосовуватись при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 1404 % річних (а. с. 25-38).
Відповідачем факти укладання вказаних договрів не заперечувалися.
Право вимоги ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 щодо повернення заборгованості за кредитними договорами підтверджується: договором № 07/03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 07.03.2023 укладеного між ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та додатками до нього; договором факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 укладеного між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" та додатками до нього; договором № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025 укладеного між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" та додатками до нього (а. с. 51-97).
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4067386 від 29.11.2021 за відповідачем ОСОБА_1 , станом на 06.01.2026 мається заборгованість у розмірі 18 960 грн 00 коп., яка складається з наступного: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4 000 грн 00 коп.; заборгованість за відсотками - 13 800 грн 00 коп., заборгованість за комісіями - 1 160 грн 00 коп. (а. с. 49).
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2470509673-158865 від 06.12.2021 за відповідачем ОСОБА_1 , станом на 06.01.2026 мається заборгованість у розмірі 12 869 грн 00 коп., яка складається з наступного: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3 500 грн 00 коп.; заборгованість за відсотками - 9 369 грн 00 коп. (а. с. 50).
Зазначені розрахунки містять відомості про порядок нарахування заборгованості, дату та суми нарахування процентів, комісії.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням: договору про споживчий кредит № 4067386 від 29.11.2021; договору позики № 2470509673-158865 від 06.12.2021 та подальшим укладенням договорів факторингу, у результаті чого ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" набуло право вимоги до ОСОБА_1 , та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цими договорами.
Щодо посилань відповідача на неправомірність нарахування комісії за договором, суд зазначає наступне.
Згідно пункту 1.5.1 розділу 1 Договору про споживчий кредит № 4067386 від 29.11.2021, встановлено, що комісія за надання кредиту: 1 160 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 29.00 одноразово (а. с. 9-13).
10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема, за надання кредиту.
Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 1 160 грн 00 коп., а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому твердження відповідача щодо нікчемності положення спірного кредитного договору в частині стягнення суми комісії за надання кредиту є помилковим.
Таким чином, сплата комісії передбачена умовами кредитного договору. Підстав для відмови у її стягненні суд не вбачає.
Щодо нарахування процентів за понадстрокове користування, суд зазначає наступне:
Відповідно до пункту 4.2. договору № 4067386, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця. 
Відповідно до пункту 6.1 договору № 2470509673-158865, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством, а також відшкодовують заподіяні збитки, понад неустойку. Пунктом 6.2. договору погоджено, що закінчення строку дії договору не звільняє від відповідальності за невиконання та/чи неналежне виконання умов цього договору. Відповідно до п. 9.7 договору визначено, що сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі передбаченому п.п.9.4. цього Договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника.
Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання щодо повернення кредиту за договорами відповідно до погодженого строку кредитування не виконав, тому суд дійшов висновку, що вимога про стягнення відсотків за понадстрокове користування кредитом є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Також, матеріалами справи підтверджується, що у підписаних позичальником договорах визначені умови користування кредитом.
Таким чином, суми складових заборгованості, які просить стягнути позивач з відповідача, нараховані в межах та у сумах, погоджених умовами кредитного договору.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, заявки на надання юридичної допомоги № 634 від 01.12.2025, Витягу з Акту № 25 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025 (а. с. 104-106, 110, 111).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: "суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами".
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд взяв до уваги, що розглядувана справа має незначну складність, не викликала суспільного інтересу під час її розгляду, результат вирішення цієї справи не має вплинути на репутацію сторін, спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, законодавство у цій категорії справ є сталим і судова практика має ознаку єдності.
Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти визначеної представником позивача суми правової допомоги - 13 000 грн 00 коп.
Суд частково погодився із запереченнями відповідача та, враховуючи конкретні обставини спору, сталість судової практики щодо категорії справ, до якої відноситься цей спір, суми тіла кредитів, суму комісії та нарахованих відсотків, дійшов висновку, що вказана сума є завищеною щодо іншої сторони спору та підлягає зменшенню на 3 000 грн 00 коп. 
На підставі викладеного, суд вбачає правові підстави для визначення вартості витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, в розмірі 10 000 грн 00 коп., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.
Також, згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" 31 829 (тридцять одну тисячу вісімсот двадцять дев`ять) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ: 42640371.

Відповідач -  ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повне рішення складене 21.04.2026.

Головуючий: В. В. Овдієнко