КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/8418/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Надія” до Управління державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ОПШ №043538 від 30.09.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу по відношенню до товариства – ТОВ Агрофірма “Надія”.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач неправомірно застосував до ТОВ Агрофірма “Надія” норму матеріального права, яка передбачає відповідальність встановлену абз.3 ч.1 ст.60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, з огляду на те, що дана норма передбачає відповідальність за відсутність на момент проведення перевірки документів визначених ст.48 Закону України “Про автомобільний транспорт” виключно до автомобільних перевізників, а в даному випадку позивач не мав статусу автомобільного перевізника. Позивач вказує, що відповідач помилково визначив ТОВ Агрофірму “Надія” в якості автомобільного перевізника, лише тому, що водій помилково під час рейдової перевірки пред`явив товарно-транспортну накладну №21957 за іншу дату перевезення, а саме за 02.08.2025, де ТОВ Агрофірма “Надія” виступало автомобільним перевізником. Стверджує, що 04.08.2025 фактичним автомобільним перевізником виступав суб`єкт господарювання ФОП ОСОБА_1 . Окрім того, позивач вказує, що відповідач під час винесення спірної постанови допустив порушення процедури повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Позивач з вказаною постановою не згоден, та вважає, що постанова про застосування штрафу є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав, що під час перевірки не встановлено належного автомобільного перевізника.
Ухвалою судді від 23.12.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи (а.с.53).
Заперечуючи проти задоволення позову представником відповідача надано відзив на позовну заяву (а.с.56-60), в якому зазначено, що під час проведення рейдової перевірки, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області було перевірено транспортний засіб марки MAN (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), причіп TRAILOR (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював перевезення вантажу за відсутності документів та з перевищенням габаритно-вагових параметрів. За результатами проведення точного габаритно - вагового контролю зазначеного транспортного засобу (талон зважування №556) було встановлено перевищення вагових параметрів на одиночну вісь, а саме фактична вага на вісь становила 13630 кг, при нормативно допустимій на одиночну вісь 11 500 кг, що у відсотковому значенні становить 18,52%. Окрім цього, під час здійснення заходу державного контролю виявлено, що надана товарно-транспортна накладна на вантаж №21957 не містила обов`язкових реквізитів (дату, довжину, ширину та висоту тз), чим порушено вимоги статті 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, що кваліфікується як відсутність товарно-транспортної накладної або іншого визначений законодавством документа на вантаж. У зв`язку з виявленням вищезазначених порушень, державними інспекторами було складено Акт №АР042897 від 04.08.2025 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, акт про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів №ОАВ 003700 від 04.08.2025 та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №ДЗ 041616 від 04.08.2025. Водій зі змістом акту № АР042897 від 04.08.2025 ознайомився під підпис, пояснення не надав. Так, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу MAN (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) СХО 748797 власником даного тз є ТОВ Агрофірма “Надія”. Відповідно до наданої ТТН №21957 (дата якої відсутня) автомобільним перевізником також є ТОВ Агрофірма “Надія”. Тому, повідомленням про розгляд справи на 23.09.2025 (№77062/32/24-25 від 01.09.2025) було викликано для участі у розгляді справи ТОВ Агрофірма “Надія”. На розгляд справи 23.09.2025 представник ТОВ Агрофірма “Надія” не з`явився. На підставі зазначеного, розгляд справи було відкладено на 30.09.2025 для належного повідомлення позивача (повідомленням №83405/32/24-25 від 23.09.2025). 30.09.2025 на розгляд представник ТОВ Агрофірма “Надія” не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вказане підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трекінг 2500401065687), відповідно до якого лист із запрошенням було отримано ОСОБА_2 27.09.2025, а отже спростовує необізнаність позивача про розгляд справи та порушення відповідачем процедури повідомлення. У позовній заяві позивач вказує, що 04.08.2025 вантажне перевезення на транспортному засобі здійснювалось ФОП ОСОБА_1 та на підтвердження надає супроводжуючі господарську операцію документи (договір на перевезення №2 від 01.06.2025, заявку на перевезення від 04.08.2025 р., товарно - транспортну накладну №04/08-Р від 04.08.2025). Вказує, що автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди можуть співпадати. Проте, у даній справі крім реєстраційних документів, водієм було надано товарно-транспортну накладу №21957, відповідно до якої автомобільним перевізником є ТОВ Агрофірма “Надія”. Відповідач звертає увагу, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи 30.09.2025 та мав можливість надати інформацію про іншого автомобільного перевізника, проте такою можливістю не скористався, тому надані вже до позовної заяви документи, що вказують на іншу особу автомобільного перевізника не є допустимими та належними як доказ. У зв`язку із зазначеним, за результатами розгляду справи було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ОПШ 043538 від 30.09.2025 за порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи наведене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Дослідивши докази і письмові пояснення учасників справи, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
04.08.2025 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп TRAILOR (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), водій ОСОБА_3 , який здійснював перевезення вантажів, без оформлення документів передбачених ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та перевищенням габаритно-вагових параметрів (а.с.100зв.).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, останній належить ОСОБА_4 (а.с.25).
Під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп TRAILOR реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлено перевищення вагових обмежень, загальна маса транспортного засобу становить 40,440 т. при допустимих 40 т.
За результатами проведення габаритно-вагового контролю - посадовими особами Укртрансбезпеки складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 04.08.2025 року та акт ОАВ №003700 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 04.08.2025 року (а.с.17-18).
Окрім того, під час здійснення заходу державного контролю виявлено, що надана товарно-транспортна накладна на вантаж №21957 не містила обов`язкових реквізитів (дату, довжину, ширину та висоту тз), чим порушено вимоги статті 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, що кваліфікується як відсутність товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж.
За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ОАР №042897 від 04.08.2025 року, яким зафіксовано порушення, передбачене абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" – перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених статтею 48 цього Закону, а саме - відсутня товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ та абз.15 ч.1 ст.60 цього Закону, перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні подільного вантажу (а.с.100зв.). Водій ознайомлений зі змістом вказаного акту та копію отримав.
Повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який був призначений на 23.09.2025 року, направлено позивачу у встановленому порядку, а саме 05.09.2025 (а.с.103-103зв.).
У зв`язку з неявкою позивача розгляд справи відкладено та відповідачем направлено повідомлення повторно, розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт призначено на 30.09.2025 року, направлено позивачу та отримано ним 27.09.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.104-104зв.). 
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області винесено 30.09.2025 року постанову №ОПШ 043538, якою, на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", до ТОВ Агрофірма “Надія” застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн (а.с.15).
Так, у цій справі позивачем не ставляться під сумнів висновки органу державного контролю щодо встановлених перевіркою порушень вимог Закону України “Про автомобільний транспорт”.
Неправомірність застосування штрафних санкцій позивач пов`язує виключно з тим, що він у спірному випадку не виступав перевізником, а отже до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, а також з неналежним повідомленням позивача про розгляд відповідачем справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормативно-правовим актом, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (далі Закон №2344-III).
Вказаний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону № 2344-ІІІ).
Відповідно до ч.4 ст.6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (частина 14 статті 6 Закону №2344-III).
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 11.02.2015р. №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно із пп.1 п.4 Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Відповідно до п.8 Положення №103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок № 1567, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За приписами п.4, 5 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться на підставі направлення на рейдову перевірку (у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості) із зазначенням посадових осіб за формою згідно з додатком 1 (далі - направлення), що складається та підписується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу.
Направлення складається з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від дати попередньої перевірки, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, необхідності забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, перевірки дотримання умов перевезень та інших обставин.
Під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами, розробляється Укртрансбезпекою і затверджується Мінрозвитку.
Пунктом 6 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки посадові особи мають право:
використовувати спеціалізовані автомобілі, на яких розміщений напис “Укртрансбезпека”;
використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР);
використовувати спеціальне обладнання, призначене для здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та їх блокування;
використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі;
використовувати пристрої для копіювання, сканування інформації, що свідчить про правопорушення;
здійснювати опитування водія та пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути;
здійснювати супроводження автомобільного транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більш як 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також заборони подальшого руху такого автомобільного транспортного засобу.
Відповідно до пунктів 13 – 17 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки).
У разі виявлення в ході рейдової перевірки порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових вантажів посадовою особою додатково складається акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів за формою згідно з додатком 3 або акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за формою згідно з додатком 4.
За наявності в діях автомобільного перевізника ознак адміністративного правопорушення притягнення правопорушника до відповідальності здійснюється в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Акт проведення перевірки, акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складаються у письмовій формі (паперовій або електронній формі). Акти в електронній формі можуть бути роздруковані, зокрема у вигляді стрічки, за допомогою спеціальних технічних пристроїв із зазначенням відомостей, передбачених формою відповідного акта.
Копія акта проведення перевірки, акта про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів видається водію транспортного засобу (за винятком відмови від їх отримання), про що посадова особа робить в актах відповідні записи, а у разі відмови водія транспортного засобу від отримання, копія акта проведення перевірки надсилається автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі.
Матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення.
Справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.
Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України “Про адміністративну процедуру”.
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
Так, повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який був призначений на 23.09.2025 року, направлено позивачу у встановленому порядку, а саме 05.09.2025 (а.с.103-103зв.). Згідно даних з офіційного сайту АТ "УКРПОШТА" щодо відстеження направлення та вручення поштового відправлення (трек-номер 2500401066420) зазначене повідомлення дійсно було отримано одержувачу лише 26.09.2025 року. 
У зв`язку з неявкою 23.09.2025 позивача та відсутність у відповідача доказів належного повідомлення позивача, розгляд справи відкладено та відповідачем було направлено повідомлення повторно, розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт призначено на 30.09.2025 року. Вказане повідомлення направлялося позивачу та отримано ним 27.09.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.104-104зв.). 
Доказів на спростування наведених обставин позивач суду не надав. Отже, спростовуються доводи позивача про його необізнаність про розгляд справи та порушення процедури повідомлення. 
Згідно пунктів 19 – 20 Порядку №1567 за результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник:
за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5;
за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт (відповідальність за які не передбачена частиною першою статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”) виносить припис щодо усунення порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - припис) за формою згідно з додатком 6;
за відсутності належного підтвердження порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт виносить постанову про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 7.
Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанова про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та припис виносяться у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості). Постанова чи припис, складені в електронній формі, роздруковуються, зокрема у вигляді стрічки, за допомогою спеціальних технічних пристроїв із зазначенням відомостей, передбачених формами постанови та припису.
Згідно до ч.ч.1 - 3 ст.48 Закону № 2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
дата і місце складання;
вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
пункти завантаження і розвантаження.
Аналіз положень ст.48 Закону № 2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлений їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством, а також відповідність документів вимогам законодавства. 
Відповідно до ст.49 Закону №2344-ІІІ, встановлено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Як встановлено судом, в матеріалах справи міститься товарно-транспортна накладна №21957 від “__”, в якій міститься така інформація: автомобіль - MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , причіп/напівпричіп реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобільний перевізник - ТОВ Агрофірма “Надія”, водій ОСОБА_1 , замовник - ТОВ Агрофірма “Надія”, вантажоодержувач - ТОВ “ТІС-Зерно”, пункт навантаження - Кіровоградська область, Голованівський район, село Роздол, вул. Центральна, 2, пункт розвантаження – ТОВ “ТІС-Зерно”, порт Південний причал №16, масою брутто, т – сорок (а.с.19).
Згідно з обставинами даної справи, та доводами позивача та відповідача, вбачається що саме ця товарно-транспортна накладна стала підставою для притягнення позивача до відповідальності та накладення штрафу, як автомобільного перевізника.
Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III, наведені терміни вживаються в такому значенні:
автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату;
товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст. 33 Закону № 2344-III)
За приписами ч.1 ст.50 Закону № 2344-III визначено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.
Підпунктами 3.1-3.3 пункту 3 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 (далі - Правила № 363) передбачено, що договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (надалі Перевізники), та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (надалі Замовники).
Договір про перевезення вантажів може укладатися Перевізником з посередницьким підприємством, яке користується правами та несе обов`язки і відповідальність, що передбачені для вантажовідправників і вантажоодержувачів.
Ініціативу про встановлення договірних стосунків для перевезення вантажів автомобільним транспортом може виявити як Перевізник, так і вантажовідправник (вантажоодержувач) майбутній Замовник.
Верховний Суд, аналізуючи наведені положення законодавства у постанові від 19.10.2023 року по справі № 640/27759/21 зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
У постанові від 22.02.2023 року по справі № 240/22448/20 Верховний Суд, вирішуючи питання щодо визначення належного суб`єкта, відповідального за порушення законодавства про автомобільний транспорт зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися) або зі слів водія.
Аналогічні висновки за схожих обставин справи викладені Верховним Судом у постанові від 12.10.2023 року по справі № 280/3520/22.
Тобто, положення статті 60 Закону № 2344-III не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт (постанова Верховного Суду від 07.12.2023 року по справі № 620/18215/21).
Враховуючи вище викладене, суд зауважує, що на основі самих лише реєстраційних документів на транспортний засіб неможливо визначити суб`єкта, який має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Ці вихідні дані орган контролю отримує на місці перевірки, тоді як постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу виноситься за результатами розгляду справи в територіальному органі Укртрансбезпеки і саме під час її розгляду і має бути встановлений суб`єкт (особа порушника), який в розумінні частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ має нести відповідальність за порушення вимог цього Закону.
У постанові від 23.08.2023 року по справі № 600/1407/22-а Верховний Суд зауважив на тому, що автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III). Не без того, що надання послуги з перевезення вантажів може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, але ця обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах, особливо коли йдеться про застосування відповідальності, передбаченої ст.60 Закону № 2344-III.
Аналізуючи наведені вище положення законодавства у зіставленні з обставинами цієї справи, суд виходить з того, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, покладається виключно на автомобільних перевізників.
Приписами пункту 1 Правил № 363, визначено:
автомобільний перевізник — фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу;
товарно-транспортна накладна — єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами. 
Згідно із підпунктами 11.1, 11.3, 11.4, 11.5 пункту 11 Правил № 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені Законом України «Про автомобільний транспорт», форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
У разі необхідності форма товарно-транспортної накладної може бути доповнена іншими реквізитами, з урахуванням особливостей перевезень, зокрема умов та/або виду вантажу.
Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. 
Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.
Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних е-ТТН, мають відповідати вимогам Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» та забезпечувати захист інформації відповідно до Законів України «Про захист персональних даних», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах».
Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.
У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.
Аналіз вищезазначених положень Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.
Отже, правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України, визначають, що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).
Як встановлено судом, надана до суду товарно-транспортна накладна не містить інформації щодо дати її складання.
При цьому, в якості автомобільного перевізника зазначено “ТОВ Агрофірма “Надія” 05440436”.
Суд зазначає, що транспортний засіб марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 , причіп/напівпричіп TRAILOR реєстраційний номер НОМЕР_2 - належить ТОВ Агрофірма “Надія”, що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про реєстрацію цих транспортних засобів. (а.с.24-25)
Суд звертає увагу, що інформація про позивача як автомобільного перевізника була зазначена у товарно-транспортній накладній №21957, якою оформлено перевезення вантажу.
Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону N 2344-III, визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.
Як зазначалось, в акті №042897 посадовими особами Укртрансбезпеки вказано: автомобільний перевізник згідно ТТН №21957 ТОВ Агрофірма “Надія” 05440436.
До того ж, в цьому акті також встановлено, що саме 04.08.2025 відбулось перевезення водієм ОСОБА_2 вантажу.
Так, позивач в позовній заяві вказує, що 04.08.2025 автомобільним перевізником виступав ФОП ОСОБА_1 . На підтвердження цього надано товарно-транспортну накладну №04/08-Р від 04.08.2025, договір №2 на перевезення вантажів вантажним автомобільним транспортом від 01.06.2025 року, заяву на перевезення вантажу до разового Договору №2 від 04.08.2025 та акт приймання-передачі наданих послуг від 05.08.2025. (а.с.21-22, 26-29).
Проте, вказані докази суд оцінює критично та вказує, що не є спірним, що під час проведення рейдової перевірки водієм транспортного засобу перевіряючим надано товарно-транспортну накладну №21957, згідно до якої автомобільним перевізником зазначено ТОВ Агрофірма "НАДІЯ". Саме на підставі наданих водієм документів посадові особи Укртрансбезпеки встановили автомобільного перевізника, який здійснював перевезення вантажу.
При цьому суд зазначає, що інші документи, які, за твердженням позивача, підтверджують здійснення перевезення саме ФОП ОСОБА_1 , не надавались водієм посадовим особам Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки. Вказані документи також не були надані й під час розгляду відповідачем справи, про розгляд якої, як встановлено судом, позивач належним чином повідомлявся.
Водночас, суд також не надає правової оцінки таким документам та доводам позивача щодо родинних зв`язків між особами, які брали участь у здійсненні перевезення, а також фактичного порядку використання транспортного засобу різними суб`єктами господарювання (ТОВ "Агрофірма "Надія", ФГ "Сонячне" та ФОП ОСОБА_1 ), оскільки такі обставини не входять до предмета доказування у даній справі та не впливають на правильність встановлення відповідачем суб`єкта відповідальності за результатами проведеної перевірки.
Таким чином, відповідач обґрунтовано виходив з відомостей, зазначених у товарно-транспортній накладній № 21957 та реєстраційних документів на транспортний засіб, які були надані водієм під час перевірки.
При цьому посилання позивача на те, що зазначена накладна стосувалася попереднього перевезення від 02.08.2025 та була надана водієм помилково, не спростовують правомірності дій відповідача, оскільки такі обставини не були повідомлені перевіряючим ні під час проведення перевірки, водій пояснення не надавав, хоча з актом був ознайомлений та копію отримав, ні під час розгляду справи відповідачем.
В контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити з того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
При цьому основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Натомість нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.
Тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови саме до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Надія” було застосовано адміністративно-господарський штраф на підставі абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”. Судом встановлено, що позивач є суб`єктом правопорушення за абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, оскільки за змістом даної норми за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за відсутність належно оформлених документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, у даному випадаку належним чином оформленої товарно-транспортної накладної.
Таким чином, постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області від 30.09.2025 №ОПШ043538 прийнята у відповідності до вищенаведених норм, а тому підстави для її скасування відсутні.
За положеннями частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За наслідками судового розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність та обґрунтованість прийнятої ним спірної постанови.
Зважаючи на вимоги ст.139 КАС України, а також з урахуванням ухвалення рішення в інтересах відповідача, сума сплаченого позивачем судового збору відшкодуванню не підлягає.
Про наявність інших судових витрат сторонами не повідомлено.
Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма “Надія” (26541, Кіровоградська область, Голованівський район, с. Роздол, вул. Центральна, 2, ЄДРПОУ 05440436) до Управління державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті (25004, м. Кропивницький, вул. Героїв Маріуполя, 102, ЄДРПОУ 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено протягом тридцяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА