ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2026 Справа № 914/287/26 

Господарський суд Львівської області у складі судді Юлії СУХОВИЧ розглянув матеріали справи 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-інновації 2025», місто Запоріжжя 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «КИЇВ ПЛЮС», місто Київ 
про стягнення 130 654,17 грн.
Без виклику сторін.

Обставини розгляду справи.
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-інновації 2025» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «КИЇВ ПЛЮС» про стягнення 130 654,17 грн заборгованості. 
Ухвалою від 03.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. 
Копія ухвали Господарського суду Львівської області від 03.02.2026 про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, була доставлена позивачу, представнику позивача та відповідачу до їх електронних кабінетів в підсистемі “Електронний суд” 11.02.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 12.02.2026. 
Оскільки суд здійснював розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, тобто без можливості для відповідача взяти участь у судовому засіданні і викласти свої заперечення проти задоволення позову, право відповідача надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування, заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, передбачене статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, могло бути реалізоване шляхом подання відзиву. 
Від відповідача не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотання про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позов також не подано.
Згідно зі статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. 
Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
У зв`язку із закінченням строку наданого для вирішення спору, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі. 
Суть спору та правова позиція учасників справи.
Позиція позивача. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем, зобов`язань з оплати вартості поставленої за період з 01 березня 2025 по 30 червня 2025 електроенергії за договором №1234/ЕМА про постачання електричної енергії від 22.03.2024. 
Позивач стверджує, що ним у період з березня по червень 2025 здійснено постачання електричної енергії відповідачу в кількості 18 380 кВт/год, на загальну суму 131 852,47 грн. За цей період споживачем не було здійснено оплату за спожиту електричну енергію, проте підписано акти приймання-передачі за березень та квітень 2025. За період з травня 2025 по червень 2025 акти приймання-передачі підписані зі сторони споживача, надіслані відповідачу, проте, постачальнику не повернуто.
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 130 654,17 грн основного боргу за спожиту електричну енергію за період з березня по червень 2025. 
Позиція відповідача.
Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив. 
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ МАРКЕТС АССІСТАНТ» (по тексту рішення - позивач, згідно з договором - постачальник) є постачальником електричної енергії та діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23.07.2021 №1180.
15.08.2025 позивачем внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни назви та місцезнаходження, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ МАРКЕТС АССІСТАНТ» перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ІННОВАЦІЇ 2025». Також змінено місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ІННОВАЦІЇ 2025» (ідентифікаційний код 44256077), відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни назви та місцезнаходження, місцезнаходження позивача:69035, місто Запоріжжя, вулиця Жаботинського Леоніда, будинок, 50. 
22.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Маркетс Ассістант», що діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої у відповідності до постанови НКРЕКП від 23.07.2021 № 1180, в особі генерального директора Ноздріна Валерія Миколайовича, який діє на підставі статуту (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором - постачальник), та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНАТОРІЙ «КИЇВ ПЛЮС», в особі директора Савенка Олега Петровича, що діє на підставі статуту (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором - споживач), укладено договір № 1234/ЕМА про постачання електричної енергії (надалі - договір). 
Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.
Відповідно до пункту 2.1. договору постачання електричної енергії споживачу здійснюється з дати зазначеної в додатку №2 до договору.
Відповідно до пункту 5.1.договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з Додатком 2 до Договору.
Відповідно до пункту 5.2. договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в Додатку№2 до договору. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.
Згідно з пунктом 2.1 додатку №2 до договору, споживач здійснює 100% вартості обсягу спожитої (купованої) електричної енергії протягом 5 робочих днів з дати отримання рахунку на оплату, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
Пунктом 5.3. договору сторони узгодили, що у разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, електропостачальник не пізніше останнього числа місяця, що передує місяцю в якому будуть застосовані такі зміни, повідомляє про це споживача.
Відповідно до пункту 5.4. договору оплата вартості електричної енергії за договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок) постачальника, відповідно до банківських реквізитів зазначених у розділі 14 договору.
Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов договору.
Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.
Пунктом 5.5. договору передбачено, що оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.
Відповідно до пункту 5.12.договору постачальник до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки складає і підписує акт приймання-передачі електричної енергії (далі - акт) та направляє два примірники такого акту споживачу.
Пунктом 5.13. договору сторони узгодили, що споживач протягом 2 (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта.
У випадку невиконання обов`язку, передбаченого пунктом 5.14 договору, акт вважається таким, що погоджений та підписаний сторонами, а електрична енергія - поставленою та прийнятою споживачем від постачальника у відповідному розрахунковому періоді.
Відповідно до пункту 13.1. договору цей договір укладається на строк, який зазначено в додатку №2 до договору.
Пунктом 5.1. додатку № 2 до договору сторонами узгоджено, що датою початку постачання електричної енергії є 01 квітня 2024, але не раніше дати зміни постачальника, що підтверджується відповідним повідомленням адміністратора комерційного обліку (оператора системи розподілу). 
Пунктом 4.1. додатку № 2 до договору передбачено, що договір про постачання електричної енергії споживачу набирає чинності з дати підписання споживачем договору і укладається на строк по 31 грудня 2024 року та вважається продовжений на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, в частині розрахунків договір діє до повного їх завершення.
Позивач стверджує, що ним у період з 01 квітня по 31 грудня 2024 року поставлено відповідачу електричну енергію в кількості 113 863 кВт/год на загальну суму 816 993,74 грн, що підтверджується актами приймання-передачі за цей період, та оплатив її повністю.
У період з 01 січня по 28 лютого 2025 року постачання електричної енергії позивачем відповідачу не здійснювалось.
За період з 01 березня по 30 червня 2025 року відповідач загалом спожив 18 380 кВт*год на загальну суму 131 852,47 грн., а саме:
• за березень 2025 року було спожито 10 381 кВт*год по ціні 6,43006 грн. без ПДВ, на суму 78 730,25 грн, споживачу був надісланий акт приймання-передачі №123425031 від 31.03.2025 та рахунок на оплату №1234250319 від 10.04.2025;
• за квітень 2025 року було спожито 4 292 кВт*год по ціні 5,45745 грн без ПДВ, на суму 28 108,06 грн, споживачу був надісланий акт приймання-передачі №123425041 від 30.04.2025 та рахунок на оплату №1234250419 від 08.05.2025;
• за травень 2025 року було спожито 156 кВт*год по ціні 5,48454 грн. без ПДВ, на суму 1026,71 грн, споживачу був надісланий акт приймання-передачі №123425051 від 31.05.2025 та рахунок на оплату №1234250519 від 11.06.2025;
• за червень 2025 року було спожито 3 551 кВт*год по ціні 5,62927 грн. без ПДВ, на суму 23 987,45 грн, споживачу був надісланий акт приймання-передачі №123425061 від 30.06.2025 та рахунок на оплату №1234250619 від 07.07.2025.
Позивач зазначив, що за цей період споживачем не було здійснено оплату за спожиту електричну енергію, проте підписано акти приймання-передачі за березень та квітень 2025 року.
За період з травня по червень 2025 року акти приймання-передачі підписані з боку споживача, на адресу постачальника повернуто не було, поштові відправлення вручено адресату, що підтверджується поштовим повідомлення від 26.06.2025 та 24.07.2025, які містяться в матеріалах справи. Будь-які заперечення від відповідача щодо вищезазначених актів позивачу не надходили.
В матеріалах справи містяться гарантійні листи №112 від 11.11.2024 щодо гарантування оплати заборгованості за серпень-листопад 2024 року до 15.12.2024 та лист №б/н, у якому відповідачем зазначено, що заборгованість по електроенергії буде перерахована останнім у травні 2025. 
Однак, фактично спожита електрична енергія за період з березня 2025 по червень 2025 відповідачем повністю не оплачена, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 130 654,17 грн. 
Оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань з повної оплати за спожиту електричну енергію в добровільному порядку, позивач для відновлення порушених прав звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути заборгованість за фактично спожиту електричну енергію а період з березня 2025 по червень 2025 в сумі 130 654,17 грн. 
Висновки суду.
Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір №1234/ЕМА про постачання електричної енергії від 22.03.2024. 
Відносини сторін регулюються спеціальним законодавством, зокрема Законом України “Про ринок електричної енергії”, Правилами роздрібного ринку електричної енергії (в подальшому - ПРРЕЕ), затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018, договором про постачання електричної енергії споживачу. 
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 14.03.2018 №312, яка набрала чинності 19.04.2018, затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ).
Відповідно до статті 4 Закону України “Про ринок електричної енергії”, учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про постачання електричної енергії споживачу.
Згідно з пунктом 26 частини першої статті 1 Закону України “Про ринок електричної енергії” електрична енергія є товаром та призначена для купівлі-продажу.
Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку (частина шоста статті 56 Закону).
Відповідно до частини першої статті 56 Закону України “Про ринок електричної енергії” постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
Позивач є постачальником електричної енергії споживачам на підставі ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, згідно з постановою НКРЕКП №1180 від 23.07.2021.
Згідно частини 4 статті 46 Закону України “Про ринок електричної енергії” оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором. 
Відповідно до статті 57 Закону України “Про ринок електричної енергії” електропостачальники мають право, зокрема, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію.
Стаття 58 Закону України “Про ринок електричної енергії” встановлює обов`язок споживача сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами (частина друга статті 56 Закону України “Про ринок електричної енергії”).
Пунктом 1.2.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергіїспоживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.
Згідно з п.2.3.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць. Обсяг спожитої протягом розрахункового періоду електричної енергії визначається в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.
Відповідно до пункту 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надається учасником роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційно обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
Згідно п.10 Постанови НКРЕКП «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР (оператор системи розподілу).
Кодекс комерційного обліку, затверджений Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. № 311 (далі - Кодекс комерційного обліку) визначає принципи організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії України, процеси та процедури для забезпечення формування даних щодо обсягу виробленої, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії з метою використання таких даних на ринку електричної енергії, права та обов`язки сторін стосовно організації комерційного обліку електричної енергії та отримання точних і достовірних даних комерційного обліку для здійснення комерційних розрахунків із дотриманням рівних прав і без дискримінації учасників ринку електричної енергії.
Відповідно до пункту 4.12 “Правил роздрібного ринку електричної енергії” розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Згідно з пунктом 9.14.1 Кодексу комерційного обліку, АКО (адміністратор комерційного обліку) має передавати АР (адміністратор розрахунків) та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.
Відповідно до пункту 9.14.3 Кодексу комерційного обліку, учасники ринку та АР використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, відібраної, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, що отримані від АКО та зберігаються у нього для кожної ТКО.
Відповідно до пункту 6.8. Тимчасового порядку визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами системи розподілу на перехідний період, затвердженого постановою НКРЕКП від 28.12.2018 №2118, до 16.00 7 числа М+1 ОСР/НЕК надають електропостачальникам на узгодження фактичні (звітні) обсяги купівлі електричної енергії електропостачальником у М (розрахунковий місяць), у тому числі з розбивкою по площадках вимірювання групи «а» та групи «б».
Оскільки ТКО Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «КИЇВ ПЛЮС» (відповідача, споживача) знаходиться на території ліцензованої діяльності Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», то саме ці сертифіковані дані комерційного обліку споживання споживача були використанні Товариством з обмеженою відповідальністю “Енерго-Інновації 2025» (позивачем) при формуванні актів та рахунків за договором. 
Оператор системи розподілу Приватне акціонерне товариства «Львівобленерго», надає послуги з розподілу електричної енергії за сукупності споживачів, які входять до групи постачальника (позивача), які входять в балансуючу групу постачальника згідно з реєстром за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання.Реєстр ведеться Оператором системи в електронному вигляді.
Положеннями частини першої статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Пунктом 2.1 додатку №2 до договору сторони погодили, що споживач здійснює 100% вартості обсягу спожитої (купованої) електричної енергії протягом 5 робочих днів з дати отримання рахунку на оплату, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
Відповідно до пункту 2.2. додатку № 2 до договору термін надання остаточного рахунку за спожиту електроенергію-протягом 3 робочих днів з моменту отримання інформації про обсяги споживання, згідно з даними комерційного обліку. 
Факт постачання відповідачу електричної енергії позивачем підтверджується актом приймання передачі електричної енергії №123425031 від 31.03.25 на суму 78 730,25 грн, актом приймання передачі електричної енергії №123425041 від 30.04.2025 на суму 28 108,06 грн, актом приймання передачі електричної енергії №123425051 від 31.05.2025 на суму 1026,71 грн, актом приймання передачі електричної енергії №123425061 від 30.06.2025 на суму 23987,45 грн.
Відповідач підтвердив обсяги споживання електричної енергії у березні 2025 та квітні 2025 року шляхом підписання відповідних актів приймання-передачі електричної енергії.
Щодо обсягів споживання відповідачем електричної енергії у травні та червні 2025 року, то згідно наданих ПрАТ «Львівобленерго» звітів щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів ТОВ "ЕНЕРДЖІ МАРКЕТС АССІСТАНТ", відповідачем було спожито у травні 2025 року електричну енергію в обсязі 156 кВт*год, а у червні 2025 року 3 551 кВт*год. Ці ж обсяги споживання було зазначено у відповідних актах приймання-передачі електричної енергії.
Крім того, фактичне споживання відповідачем електричної енергії у травні, червні 2025, підтверджується наявним в матеріалах справи звітом (реєстр) щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів ТзОВ «Санаторій Київ плюс», які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) ПрАТ “Львівобленерго” за період травень, червень 2025: EIC-код 62Z 8305769109402 в об`ємі 3 707,00 кВт/год. 
Відповідач за фактично спожиту електричну енергію з березня 2025 по червень 2025 оплату не провів, внаслідок чого як станом на дату подання позову так і станом на дату ухвалення рішення у відповідача існує заборгованість в сумі 130 654,17 грн. 
Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 130 654,17 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Стандарт доказування “вірогідності доказів” на відміну від “достатності доказів”, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Розподіл судових витрат.
У відповідності до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 3 828,23 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №6059 від 20.05.2025. 
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позову немайнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позову майнового характеру, встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», з 1 січня 2026 року для працездатних осіб встановлено прожитковий мінімум на рівні 3 328,00 грн. 
Враховуючи вищевказане, позивач при зверненні до суду з позовом в загальному порядку мав би сплатити 2662,40 грн судового збору. 
Водночас позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-інновації 2025», подана до Господарського суду Львівської області через підсистему «Електронний суд» 28.01.2026 (документ сформований в системі 28.01.2026). 
Так, згідно із Законом № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до Закону України «Про судовий збір» було включено частину третю статті 4 та визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (підпункт «б» підпункту 1 пункту 17 § 1 розділу 4). 
Враховуючи вищенаведене, позивач мав би сплатити судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження ставки розміру судового збору, тобто 2 662,40 грн (3 328,00 х 0,8).
Отже, беручи до уваги сплату позивачем судового збору у сумі 3 828,23 (сума сплачена позивачем) – 2 662, 40 (сума, яку позивач мав заплатити при поданні позову до суду), переплата становить 1165,83 грн. 
Згідно з положеннями пункту 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. 
Таким чином, 1165,83 грн судового збору підлягатимуть поверненню позивачу з підстави внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом у випадку подання позивачем до суду відповідного клопотання про повернення судового збору. 
Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на відповідача. 
Керуючись статтями 4, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, частиною 9 статті 165, статтями 236-238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ВИРІШИВ 
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «КИЇВ ПЛЮС» (04108, місто Київ, проспект Правди, будинок 31 А; ідентифікаційний код юридичної особи 05378938) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-інновації 2025» (69035, місто Запоріжжя, вулиця Жаботинського Леоніда, будинок 50; ідентифікаційний код юридичної особи 44256077) 130 654,17 грн основного боргу за фактично спожиту у період з березня по червень 2025 електричну енергію та 2 662,40 грн судового збору.
3. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили. 

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.
Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua. 

Суддя   Сухович Ю.О.