27.03.2026 Справа № 756/10495/25

УКРАЇНА

ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________________________________________
Унікальний №756/10495/25
Провадження №2/756/775/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року        м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва, в складі:
головуючого судді Диби О.В.,
за участю секретаря Загороднюк В.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Вареника А.М.,
представника відповідача Парахотіна Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у якому вказував, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , 02.06.2023 вказаний автомобіль протягом дня був припаркований біля нежитлової частини будинку АДРЕСА_1.
В подальшому, 06.08.2023 позивачем було виявлено, що стовбур дерева, який росте в зеленій зоні поблизу зазначеного будинку №28-В, зламався та впав на належний їй автомобіль.
Вказував, що відповідно до висновку судового експерта від 12.06.2023 транспортно-товарознавчої експертизи по дослідженню колісного транспортного засобу «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля внаслідок його пошкодження 02.06.2023 у цінах станом на дату розрахунку становить 120 760,54 грн.
Зазначив, що дерева та інші зелені насадження, що розташовані на прибудинковій території нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 не передавались у користування або на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», тому належним відповідачем є Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація.
На підставі вище викладеного, просить стягнути з відповідача 120760,54 грн. матеріальної шкоди, 15000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.07.2025 у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.09.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову з підстав того, що Оболонська РДА у м. Києві є неналежним відповідачем. Звертався до суду із відзивом на позовну заяву, у якому вказував, що зазначена позивачем територія падіння стовбура дерева вказує, що балансоутримувачем є або ЖБК «Київ-3», або КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», або Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» та його підрозділам. Так, відповідач має право контролювати дотримання правил благоустрою, а виконувати вимоги правил на прилеглій території до багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ЖБК «Київ-3», Київське комунальне об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» та його підрозділи за зеленими насадженнями на безхазяйних територіях в межах Оболонського району міста, а КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» є балансоутримувачами нежитлової будівлі. Окрім того, вказував, що з наданих позивачем доказів місця розташування зламаного стовбура дерева вбачається, що воно знаходиться на зеленій зоні прилеглій поруч до житлового будинку, яка належить ЖБК «Київ-3». Наголошував на тому, що позивачем не доведено факт вчинення шкоди та не надано належних доказів для того, щоб встановити місце падіння дерева, а також про можливу аварійність дерева. 
Додатково зазначав, що вказане вище дерево у незадовільному стані не перебувало, ніхто з повідомленнями про його аварійність не звертався. Відмітив, що в день падіння дерева офіційна влада м. Києва повідомляла про небезпечні метеорологічні явища і закликала триматися подалі від рекламних щитів, ліній електропередач, дерев, а також не паркувати поряд із ними автотранспорт.
У відповідь на відзив представник позивача заперечував доводи представника позивача, вказував, що відповідно до долучених до матеріалів справи доказів чітко вбачається те, що ЖБК «Київ-3», Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Оболонського району м. Києва та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» не є власниками, користувачами або балансоутримувачами вказаної ділянки, вона їм не підпорядкована та не обслуговується ними.
Представник відповідача звернувся до суду з запереченнями на відповідь на відзив зі змісту яких вбачається, що Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація не є балансоутримувачем, який відповідає за утримання зелених насаджень на прибудинкових територіях у Оболонському районі м. Києва. Наголошував на тому, що відповіді ЖБК «Київ-3», Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Оболонського району м. Києва про те, що вони не є власниками, користувачами, балансоутримувачами вказаної земельної ділянки не звільняє їх від відповідальності здійснювати утримування та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства. Окрім того, шкода яка була завдана позивачу була внаслідок причинного зв`язку з його безвідповідальною поведінкою, так як у засобах масової інформації повідомлялось про негоду.
Заслухавши думку учасників, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як убачається з матеріалів справи, транспортний засіб «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 (а.с. 15).
З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що від гр. ОСОБА_1 було прийнято заяву щодо пошкодження автомобіля, де відповідно до наданих нею пояснень вбачається, що 02.06.2023 близько 19 год. 00 хв. позивачка, повертаючись до припаркованого автомобіля біля будинку АДРЕСА_1, виявила, що біля авто лежало дерево та було пошкоджено автомобіль, а саме: капот, лобове скло, та салон авто (торпеда) (а.с. 16-17).
З відповіді Оболонського управління поліції вбачається те, що заява щодо пошкодження автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрована та розглянута. Повідомлено позивача про те, що для відшкодування суми матеріального збитку щодо пошкодження автомобіля потрібно звернутись до страхової компанії в якій застраховано автомобіль (а.с. 18).
Відповідно до висновку експерта №01-12/06 від 12.06.2023 транспортно товарознавчої експертизи по дослідженню колісного транспортного засобу RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , судовим експертом Кулішем О.В. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, відповідно до наданої ремонтної калькуляції №0760 від 12.06.2023 становить 120760,54 грн. (а.с. 24-40).
Згідно з ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.
У відповідності до ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.
У справах про відшкодування шкоди згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України обов`язок доведення відсутності вини несе відповідач.
У частині третій ст. 12, ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі випадків наявності підстав звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права, зокрема, статтею 1166 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини: якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданній шкоді позивачу.
Судом встановлено факт заподіяння шкоди позивачу внаслідок падіння дерева на автомобіль позивача.
Так, відповідно до відповіді КП УЗН Оболонського району від 17.10.2023 № 728 повідомило позивача про те, що територія за адресою: АДРЕСА_1, на якій сталась подія та дерево, яке впало на автомобіль, не підпорядкована КП УЗН Оболонського району та на балансі підприємства не знаходиться, а також не обслуговує прибудинкову територію за вказаною адресою (а.с. 41).
Голова правління ЖБК «Київ-3» 30.10.2023 у відповідь на запит позивача повідомив, що оглянувши місце події, територія, на якій відбулося падіння дерева на автомобіль, не належить до земельної ділянки ЖБК «Київ-3», на підтвердження чого надав копію чергового кадастрового плану земельної ділянки №78:043:038 (а.с. 42-44).
У відповідь на звернення позивача щодо відшкодування ремонту автомобіля, Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація повідомила, що повалене дерево, яке упало на автомобіль зростало на зеленій зоні за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана поштова адреса об`єднує житловий будинок, який належить ЖБК «Київ-3» та нежитлову будівлю комунальної власності (а.с. 45).
Разом з тим, позивачем було замовлено топографо-геодезичні роботи за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до наданого інженером-геодезистом ОСОБА_2 ситуаційного плану із зазначенням місця розташування автомобіля відносно контурів місцевості, місце спилу дерева, що впало розташовано між земельними ділянками, на якій розташовано приміщення за №28-В (№8000000000:78:043:0054) та №29-А (№8000000000:78:043:0033) (а.с. 46).
Відповідно до відповіді КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» на адвокатський запит щодо надання інформації про земельну ділянку з кадастровим номером (№8000000000:78:043:0054), вбачається, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 не надана у власність чи у користування КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (а.с. 52).
Разом з тим, відповідно до розпорядження Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації №41 від 31.01.2015 на праві господарського відання без права розпорядження за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» закріплено нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.
Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону.
Статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування за поданням підприємства чи балансоутримувача щорічно затверджує заходи з утримання та ремонту об`єкта благоустрою державної або комунальної власності на наступний рік та передбачає кошти на виконання цих заходів. Орган державної влади та орган місцевого самоврядування, підприємство та балансоутримувач несуть відповідальність за виконання затверджених заходів у повному обсязі.
Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.
Відповідно до пункту 5.5 Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.
Таким чином, відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі зелених насаджень, уповноважені органами місцевого самоврядування підприємства, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень.
З наданих суду світлин з місця події убачається, що дерево знаходиться поблизу житлового будинку та очевидно посаджене для озеленення території.
Відповідно до п. 2.1. розділу 2 Правил балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.
Відповідно до п. 7 розділу IV Правил благоустрою території м. Києва відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними в межах м. Києва є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів. На територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства. На територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій. На землях запасу міста - Київське комунальне об`єднання зеленого будівництва та експлуатації земельних насаджень міста «Київзеленбуд» та комунальні підприємства, які входять об`єднання. У приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. На прибудинкових територіях багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків - власники, балансоутримувачі, управитель цього будинку, або підприємства, установи, організації, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори. 
Відповідно до п. 7 розділу X Правил благоустрою території м. Києва власники, користувачі, житлово-будівельні кооперативи, об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, балансоутримувачі, управителі житлових будинків та прибудинкових територій забезпечують належне утримання прибудинкової території відповідно до вимог Правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки та санітарних норм.
Згідно з додатком 1 до Правил благоустрою території м. Києва на Житловий кооператив, житлово-будівельний кооператив, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку покладено утримання прилеглої території, а саме: двори, тротуари, покриття проїзної частини проїздів, прибудинкові території житлового фонду ЖК, ЖБК і ОСББ у межах 20 метрів від межі відведеної земельної ділянки та до проїжджої частини вулиці.
Пунктом 5.1. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105 Органи державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних засадах із числа спеціалізованих підприємств, організацій балансоутримувачів об`єктів благоустрою зеленого господарства державної та комунальної власності. 
Відповідно до п. 5.2. цих правил балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта.
Згідно з п. 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.
Таким чином, Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація здійснює контроль за здійсненням правил благоустрою та утримання зелених насаджень уповноважених на це осіб відповідно до вказаних правил.
З наданих позивачем доказів, вбачається, що місце розміщення дерева, яке впало розміщено на зеленій ділянці, через яке проходить пішохідна доріжка, яка веде до житлового будинку №28-В. Зі схематичного зображення, зробленого позивачем власноруч та у присутності ОСОБА_3 та голови правління ЖБК «Київ-3», можна зробити висновок, що місце розташування дерева, яке впало на автомобіль позивача, знаходилось у 600 см. від нежитлового приміщення №28-В та у 665 см. від житлового будинку №28-В.
Відповідно до 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Положеннями ст. 49 ЦПК України визначено право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог та змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч.2 ст. 51 ЦПК України).
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (ч. 4 ст. 51 ЦПК України).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Отже, виключно позивач наділений правом, обирати належного відповідача, до якого він звертається із позовом для захисту своїх прав та інтересів. У разі звернення до суду із позовом до неналежного відповідача, саме на позивача покладається ризик пов`язаний із вчиненням чи невчиненням ним певних процесуальних дій.
Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадком.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом.
Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові.
Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
З огляду на зазначене визначення заміна відповідача, зміна предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
За таких обставин, враховуючи те, що Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація здійснює контроль за здійсненням правил благоустрою та утримання зелених насаджень, однак, відповідальність за утриманням таких несуть відповідно уповноважені на це особи, то суд приходить до висновку, що визначений позивачем відповідач у вказано спорі є неналежним.
На підставі викладеного, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 206, 263-265, 354 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (Код ЄДРПОУ 37371727, місцезнаходження: м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, буд. 16) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Повний текст рішення складено 27.03.2026.

Суддя: Олексій ДИБА