ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 лютого 2026 року справа №200/6916/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року (повне судове рішення складено 13 жовтня 2025 року) у справі № 200/6916/25 (суддя в І інстанції Духневич О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - Управління), в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку розміру пенсії за загальною формулою розрахунку розміру пенсії за віком, визначеною ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без застосування її мінімального розміру відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії з моменту її призначення, а саме з 07.01.2025, визначивши її в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.03.2025 по справі № 200/590/25 відповідачем призначено пенсію на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як працівнику, безпосередньо зайнятому на підземних роботах 25 років. Разом з тим, під час призначення пенсії відповідачем розраховано пенсію за загальною формулою, визначеною ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та не застосував при розрахунку пенсії її мінімальний розмір, визначений ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", яка вимагає наявності 15 років підземних робіт.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії відповідача щодо розрахунку ОСОБА_1 розміру пенсії відповідно до ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-VI, без застосування її мінімального розміру відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 № 345-VI.
Зобов`язано Управління здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах з 07.01.2025 у відповідності до вимог статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 № 345-VI, а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-VI, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 200/590/25 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначено ОСОБА_1 з 07.01.2025 пенсію відповідно до ч.3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Позивач звернувся до Управління із заявою про обчислення пенсії відповідно до статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI “Про підвищення престижності шахтарської праці” (далі - Закон № 345-VI). 
Проте, відповідач зазначає, що ключовим правовим питанням, яке було предметом розгляду судової справи № 200/590/25 - це право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах за ч.3 ст.114 Закону № 1058-VI, відповідно, питання щодо обчислення розміру пенсії (наявність чи відсутність у позивача права за умови наявності відповідного стажу) за нормами статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” судом першої інстанції у справі № 200/590/25 не розглядалось. 
Наявність пільгового стажу за Списком № 1 понад 7,5 років не означає автоматичного набуття права на обчислення пенсії з урахуванням норм Закону України “Про підвищення престижності.
Щодо покладення зобов`язання вчинити дії — виплату пенсії на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 
Так, заява позивача від 07.01.2025 про призначення пенсії була скерована до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за результатами розгляду заяви прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 14.01.2025 № 052530004008, після чого повернута за місцем реєстрації та перебування на обліку позивача - до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. 
Із наведеного вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має технічної можливості здійснювати ОСОБА_1 виплату пенсії з 07.01.2025, оскільки останній перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, де також обліковується його пенсійна справа. 
Виходячи з наведеного вбачається, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині встановлення зобов`язання виплачувати пенсію з 07.01.2025 для Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі-Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 № 345-VI (далі-Закон № 345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Статтею 8 Закону № 345-VI визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Верховний Суд у постановах від 20.11.2018 у справі № 345/4616/16, від 06.02.2019 у справі № 345/4570/16-а, від 05.12.2019 у справі № 345/4462/16-а та інших, дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону № 345-VI слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
Суд зазначає, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Суд зауважує, що статтею 8 Закону № 345-VI передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону № 1058-IV і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 345/763/17.
Умовою виплати пенсії за нормами статті 8 Закону № 345-VI та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV є призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, які передбачають зменшення пенсійного віку, встановленого абз. 1 ст. 26 цього Закону.
Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 205/8712/16-а.
При цьому, виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.07.2023 у справі № 200/5813/20-а, від 18.04.2019 у справі № 392/17/17, від 29.12.2021 у справі № 345/2562/17, від 21.01.2020 у справі № 640/4469/17, від 31.03.2020 у справі № 459/245/17.
Отже, дія Закону № 345-VI поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.03.2005 по справі № 200/590/25 встановлено, що пільговий стаж позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, становить більше 25 років.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, суд дійшов висновку, що на позивача поширюється дія статті 8 Закону № 345-VI, оскільки загальний пільговий стаж становить більше 15 років, а тому відповідач мав застосувати положення Закону № 345-VI.
З протоколу призначення пенсії вбачається, що відповідачем здійснено розрахунок пенсії позивача відповідно до ст. 27 Закону № 1058-IV, без застосування її мінімального розміру відповідно до ст. 8 Закону № 345-VI.
Таким чином, суд першої інстанції вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги, шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо розрахунку позивачу розміру пенсії відповідно до ст. 27 Закону № 1058-IV, без застосування її мінімального розміру відповідно до ст. 8 Закону № 345-VI та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах з 07.01.2025 у відповідності до вимог статті 8 Закону № 345-VI, а саме у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-VI, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум, з урахуванням раніше виплачених сум.

Проте, із зазначеними висновками окружного суду не в повному обсязі може погодитись судова колегія апеляційного суду.
З наведених вище підстав місцевим судом зроблений обгрунтований висновок щодо необхідності відповідача, як органу, що приймав рішення про призначення пенсії, обрахувати її розмір у відповідності до вимог законодавства, здійснивши відповідний перерахунок.
В той же час, слушними є доводи апелянта щодо необгрунтованого покладення зобов`язання вчинити дії — виплату пенсії на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 
Так, заява позивача від 07.01.2025 про призначення пенсії була скерована до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за результатами розгляду заяви прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 14.01.2025 № 052530004008, після чого повернута за місцем реєстрації та перебування на обліку позивача - до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. 
Із наведеного вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має технічної можливості здійснювати ОСОБА_1 виплату пенсії з 07.01.2025, оскільки останній перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, де також обліковується його пенсійна справа. 
Виходячи з наведеного вбачається, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині встановлення зобов`язання виплачувати пенсію з 07.01.2025 для Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Отже, рішення місцевого суду підлягає зміні.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі № 200/6916/25 – змінити, виключивши в абзаці третьому резолютивної частини словосполучення «та виплату».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі № 200/6916/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 19 лютого 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук