СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/16334/25
пр. № 2-а/759/36/26
16 лютого 2026 року м. Київ Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Твердохліб Ю.О., за участю секретаря судового засідання Жиглій Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 03 липня 2025 року № 2746, видану ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), якою накладено на ОСОБА_1 штраф в сумі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн, та провадження у справі закрити.
Позов мотивував тим, що постановою № 2746 у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1  Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП), виданою 03 липня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , на нього накладено штраф у сумі 17 000,00 грн, як вказано у постанові, за нез`явлення у зазначений термін по повістці, яка була надіслана через Укрпошту, для уточнення військово-облікових даних.
Вважає, що зазначена постанова є незаконною з наступних підстав.
Зазначає, що до постанови не додано доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, зокрема доказів того, що йому надсилалась повістка, на яку він «не з`явився у зазначений термін».
Жодних викликів, мобілізаційних розпоряджень, повісток він не отримував, хоча його адреса реєстрації була відома  ІНФОРМАЦІЯ_5 , де він перебуває на обліку, тому з`явитись своєчасно до ІНФОРМАЦІЯ_4 він не міг.
Позивач пояснює, що у травні 2025 року оновив « Резерв + » та побачив, що його розшукує  ІНФОРМАЦІЯ_3 за порушення військового обліку. 03 червня 2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення цієї інформації.
Під час спілкування з оператором групи обліку офіцерів ІНФОРМАЦІЯ_4  ОСОБА_2 з`ясував, щоперебуває у розшуку за те, що не з`явився у зазначений у повістці строк (на 25 квітня 2025 року) для уточнення військово-облікових даних, а також, що був оповіщений 15 квітня 2025 року і складений протокол від 03 червня 2025 року № 2516, про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Зазначив, що ним було надано пояснення, що не визнає правопорушення, так як повістку не отримував та не був оповіщений. При подальшому спілкуванні з  ОСОБА_2 з`ясувалось, що повістка була направлена за місцем реєстрації, хоча при оновлені даних в 2024 році він вказав своє фактичне місце проживання. Доказів надсилання повістки йому не надали, у зв`язку із чим припускає, що їх не існує.
Після складання протоколу йому було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03 липня 2025 року о 09.00 год в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_4 у кабінеті № 210.
Однак, як вказує позивач, він не отримав жодних повідомлень ні через Укрпошту, ні смс-повідомлення, ні на електронну пошту, хоча всі засоби зв`язку працівникам ІНФОРМАЦІЯ_4 відомі, адже при уточнені даних вказав всі необхідні та достовірні дані.
ОСОБА_1 пояснює, що 03 липня 2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де йому вручили постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210- 1 КУпАП, якою на нього було накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн. Постанова була оформлена заздалегідь без надання можливості надати будь-які пояснення стосовно справи. Перебування в даному кабінеті, а саме розгляд тривало не більше 2-х хвилин. У постанові та у протоколі допущено помилку в написанні його імені.
На думку позивача оскаржувана постанова не містить у собі виклад обставин і суті адміністративного правопорушення, не зазначено опису обставин, установлених під час розгляду справи, а наведені у постанові формулювання не містять доказів, що йому відправлялись повістка/розпорядження/виклик, на які він нібито не з`явився, що не відповідає вимогам, встановленим статті 283 КУпАП.
Таким чином, позивач вважає, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено допустимими доказами порушення ним правил військового обліку. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення ним адміністративного правопорушення.
Процесуальні дії
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 липня 2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю. О. та справу передано судді.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року залишено позовну заяву без руху.
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав копію ухвали про відкриття провадження разом із примірником позовної заяви 04 серпня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався.
Відповідно до частини шостої статті 162 Касаційного адміністративного суду України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано.
У відповідності до частини четвертої статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов наступних висновків.
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 на виконання ухвали судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року направив заяву про поновлення строк звернення до адміністративного суду, у якій просить поновити строк звернення до суду з позовом. Причиною пропуску такого строку зазначає його тимчасову непрацездатність до 21 липня 2025 року.
Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
Сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що процесуальний строк звернення з позовною заявою про оскарження постанови ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, у зв`язку із чим підлягає поновленню.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 286 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Фактичні обставини справи
Із матеріалів справи встановлено, що 03 червня 2025 року оператор групи обліку офіцерів ІНФОРМАЦІЯ_4  ОСОБА_2 склав протокол № 2516 про те, що  ОСОБА_1 знаходиться у розшуку за те, що не з`явився у зазначений термін по повістці на 25 квітня 2024 року для уточнення військово-облікових даних. Військовозобов`язаний оповіщений 15 квітня 2025 року. Вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП (а. с. 20, 21).
Постановою від 03 липня 2025 року № 2746 начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 притягнув  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 25 500,00 грн, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , знаходиться у розшуку за те, що не з`явився у зазначений термін по повістці на 25 квітня 2024 року для уточнення військово-облікових даних. Військовозобов`язаний оповіщений 15 квітня 2025 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив обов`язок, встановлений частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме -з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином, встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив законодавство про мобілізацію під час дії правового режиму особливого періоду (а. с. 18, 19).
Копію постанови ОСОБА_1 отримав 03 липня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми прав
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII), Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі - Порядок № 560). Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За змістом статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
У статті 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини третьої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 прийнято рішення про оголошення та проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан.
Згідно з абзацом 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18 травня 2024 року, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ) інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення.
Згідно з абзацом 1 частини першої статті 22 Закону № 3543-XII передбачено обов`язок громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Пункт 41 Порядку № 560 визначає, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Як вбачається з оскаржуваної постанови ОСОБА_1 «знаходиться у розшуку за те, що не з`явився, у зазначений термін по повістці на 25 квітня 2024 року для уточнення військово-облікових даних. Військовозобов`язаний оповіщений 15 квітня 2025 року».
Разом з тим, ОСОБА_1 заперечує факт отримання ним повістки на 25 квітня 2024 року для уточнення військово-облікових даних, в матеріалах справи також відсутні докази отримання ним вищезазначеної повістки.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оскільки тягар доказування в адміністративному процесі покладається на суб`єктів владних повноважень, слід відзначити, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів, що спростували б доводи позивача про добросовісне дотримання законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в тому числі правил військового обліку.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у пункті 39 постанови Верховного Суду від 08 липні 2020 року у справі № 463/1352/16-а.
У статті 129 Конституції України міститься вимога стосовно того, що «суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним і керується верховенством права». Крім того, відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.
Оцінюючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам статті 2 КАС України, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення, відповідач дійшов помилкового висновку щодо визнання винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
За таких обставин, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позову та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 полковника ОСОБА_3 від 03 липня 2025 року № 2746 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн.
Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, провадження у справі закрити.
Розподіл судових витрат
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на положення статті 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог позивача щодо скасування оскаржуваної постанови, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати зі сплати судового збору, а саме - 1 211,20 грн.
Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 2, 5, 9, 72-79, 77, 139, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 полковника ОСОБА_3 від 03 липня 2025 року № 2746 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210-1 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на корить частиною третьою статті 210-1 КУпАП судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Текст рішення складено 16.02.2026.

Суддя Ю. О. Твердохліб