ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
19 лютого 2026 року	м. Ужгород	№ 260/9717/25 	
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О.Ольжича, буд. 7, код ЄДРПОУ 13559341) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
27 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області, якою просить: 1) визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02.05.2025 №921060818584 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу з часу звернення за призначенням такої пенсії.
02 грудня 2025 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Для усунення недоліків позовної заяви позивачці необхідно було надати суду:
- докази сплати судового збору (оригінал квитанції чи платіжного доручення) у сумі 1 211,20 грн;
- належним чином засвідчені копії РНОКПП та паспорта позивача;
- позовну заяву у новій редакції у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 160 КАС України, яка відповідає вимогам щодо чіткого формулювання змісту позовних вимог.
23 грудня 2025 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків та позовну заяву у новій редакції, відповідно до якої просить суд: 1) визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії від 02.05.2025 № 921060818584 протиправним і таким, що підлягає скасуванню; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу державної служби позивача періоди роботи з 12 грудня 1995 року по 24 січня 2024 року в органах Митної служби України та перевести позивача з 28 квітня 2025 року на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
14 січня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області надати суду до 06 лютого 2026 року пенсійну справу ОСОБА_1 .
09 лютого 2026 року ухвалою суду витребувано від Головного управління ПФУ в Закарпатській області пенсійну справу ОСОБА_1 .
18 лютого 2026 року на виконання вимог суду, Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області надіслано матеріали з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що для набуття права на пенсію відповідно до статті 37 Закону 3723-XII заявник повинен відповідати одній з вказаних вимог: на момент набрання чинності Законом №889-VIII наявність стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України не менш як 10 років та перебування на посаді, яка належить до державної служби; на момент набрання чинності Законом №889-VIII наявність стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України не менш як 20 років незалежно від перебування на посаді, яка належить до державної служби. Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 с дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Крім того, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII. За таких обставин позивач станом на момент набрання чинності Законом №№889-VIII працювала на посадах, віднесених законом до посад державної служби та мала більше 20 років роботи в митних органах, який підпадає під категорію посад державних службовців, визначену статтею 25 Закону України від 16 грудня 1993 року №№3723-ХІІ «Про державну службу», що і дає право на отримання пенсії згідно з Законом України «Про державну службу».
27 січня 2026 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтуванні зазначають, що ст. 25 Закону № 3723 визначено сім категорій посад державних службовців, залежно від яких встановлювалися ранги державних службовців. При визначенні права на призначення пенсії з 01.05.2016 до стажу державної служби зараховується лише період роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Під час визначення права особи на призначення пенсії за Законом № 889 за записами трудової книжки (у відповідних випадках і з долученням інших документів) аналізується відповідність обійманої особою посади посадам, зазначеним у статті 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України. Основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за обійманою посадою відповідного рангу. Посади працівників митниці даною статтею не передбачені. Крім того, підпунктом 17 пункту 3 статті 3 Закону №889 передбачено, що дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачене Законом. Згідно зі статтею 573 Митного кодексу посадовим особам митних органів присвоюються спеціальні звання, а не ранги державних службовців. Відтак, періоди роботи посадових осіб в митних органах на посадах, в період перебування на яких було передбачено встановлення персонального звання, та в період перебування на яких були присвоєні персональні звання – не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 28 квітня 2025 року  ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 4504 про перехід на пенсії за Законом України «Про державну службу».
02 травня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області рішенням № 921060818584 відмовило ОСОБА_1 дія Закону № 889 не поширюється, зокрема, на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом. Під час роботи на Закарпатській митниці заявниці було присвоєно спеціальне звання «Інспектор митної служби 1 рангу», відповідно до поданих документів відсутній стаж на посадах державного службовця. Згідно даних трудової книжки, на день набрання чинності Законом № 889-VIII (01.05.2016 року) гр. ОСОБА_1 не займала посади державного службовця віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII. Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Житомирській області прийнято рішення №921060818584 від 02.05.2025 про відмову гр. ОСОБА_1 у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» в зв`язку із відсутністю необхідного стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби.
Не погодившись із рішенням про відмову у перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, визначаються Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року, який набрав чинності 01 травня 2016 року.
Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, передбачені розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VІІІ.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно із пунктом 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до пункту 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, на думку суду Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Згідно із частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, після 1 травня 2016 року (дати набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 9 статті 37 Закону № 3723-ХІІ страховий стаж і стаж державної служби.
Так, спеціальним законом, що визначає статус державної митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Митний кодекс України.
Відповідно до частини 1 статті 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Частиною 1 статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Таким чином, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала з 12 грудня 1995 року по 24 січня 2024 року в органах Митної служби України. 
24 січня 2024 року позивачці припинено державну службу та звільнено із займаної посади у зв`язку із досягненням 65-річного віку відповідно до пункту 7 частини 1 статті 83 Закону України «Про державну службу» (запис № 54 трудової книжки № НОМЕР_2 ).
Таким чином, відповідач приймаючи рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачу № 921060818584 від 02 травня 2025 року діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню. 
Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог саме шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу державної служби позивача періоди роботи з 12 грудня 1995 року по 24 січня 2024 року в органах Митної служби України та перевести позивача з 28 квітня 2025 року на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до частини першоїстатті 139 КАС Українипри задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач при поданні адміністративного позову сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 15 грудня 2025 року № 9562-7902-9876-5431, (а.с. 45).
Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивачки.
Керуючись статтями 9, 14, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 921060818584 від 02 травня 2025 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 12 грудня 1995 року по 24 січня 2024 року в органах Митної служби України та перевести ОСОБА_1 з 28 квітня 2025 року на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О.Ольжича, буд. 7, код ЄДРПОУ 13559341) судові витрати у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19 лютого 2026 року.

Суддя	Т.В.Скраль