Справа № 212/14199/25 
2/212/1615/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючої судді – Дехта Р.В., за участю секретаря – Попик С.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривому Розі, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу,за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:
05 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Покровського районного суду міста Кривого Рогу з позовом Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на 1 / 2 частину житлового будинку та земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У прохальній частині відповідної заяви, позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1 / 2 частину жилого будинку з спорудами та побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,1531 га. та земельну ділянку площею 0,1531 га., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства згідно плану А до Б – АДРЕСА_1 ), від Б до В – з/к по АДРЕСА_1 , від В до Г – з/к по АДРЕСА_2 , від Г до А – з/к по АДРЕСА_3 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Після його смерті спадкоємцем першої черги за законом є ОСОБА_1 , тобто дружина померлого. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складалась з: 1 / 2 частини жилого будинку з спорудами та побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,1531 га. На вказаній земельній ділянці розташований один цегляний житловий будинок загальною площею 71,60 кв.м., в тому числі житловою площею 41,20 кв.м., та літня кухня, гараж, льох, сараї, уборна, огоржа; земельної ділянки площею 0,1531 га., розташованої за вищевказаною адресою для ведення особистого селянського господарства згідно плану А до Б – АДРЕСА_1 , від Б до В – з/к по АДРЕСА_1 , від В до АДРЕСА_2 , від Г до А – з/к по АДРЕСА_3 . Факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 вищевказаного спадкового майна підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.02.2004р., Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.02.2004р. та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 440184252 від 20.08.2025р. Інша 1 / 2 частина жилого будинку з спорудами та побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та розташований на земельній ділянці площею 0,1531 га. належить Позивачці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.02.2004р., що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 441699046 від 01.09.2025р. З Довідки, виданої КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» № 08/23 від 20.08.2025р. та технічного паспорта на житловий будинок також вбачається, що Позивач та її чоловік – ОСОБА_2 , є власниками 1 / 2 частки кожний. Після смерті чоловіка Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте оскільки вона на момент смерті чоловіка була зареєстрована та проживала за однією адресою разом з ним і з метою економії коштів право власності на спадкове майно вона не оформлювала. Після початку незаконної збройної агресії рф та повномасштабного вторгнення на територію України Позивач, з метою збереження власного життя та здоров`я, вимушена була виїхати до м. Дніпра, де і знаходиться по сьогоднішній день. На момент звернення до суду з позовом житловий будинок по АДРЕСА_1 зруйнований, але визнання за Позивачем права власності на нього в цілому надасть їй можливість отримати грошове відшкодування за нього. У м. Сіверськ Бахмутського району Донецької області ведуться активні бойові дії, пов`язані із захистом Батьківщини від злочинних дії країни-агресора. У жовтні 2025 року Позивач звернулась до державного нотаріуса Другої дніпровської нотаріальної контори Матвієнко В.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті її чоловіка – ОСОБА_2 . 17.10.2025р. нотаріусом відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у Позивача відсутні оригінали документів, що підтверджують право власності на спадкове майно (1/2 частину житлового будинку та земельну ділянку).
У зв`язку з наведеним, через відмову нотаріуса позивач зауважує, що позбавлена можливості зареєструвати право власності на спадкове майно у позасудовому порядку, що є порушенням її права на спадкування, з метою захисту якого вона змушена звертатись до суду з даним позовом.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 08.12.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 03.03.2025 року витребувано з Другої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ 02890937 (адреса:49099, м. Дніпро, вул. Метробудівська, 1) копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 03.03.2025 роу закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
10.03.2026 року до суду надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .
У судове засідання позивач та її представник Косовська А.О. не з`явились, при цьому, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та просили задовольнити в повному обсязі позовні вимоги.
У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками про доставку електронного документу до електронного кабінету учасника справи.
Відповідно до частин 6, 7 ст. 14 ЦПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Згідно ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (ч.8 п.2,4 ст.128 ЦПК України).
Суд враховує, що сторони обізнані про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явились, матеріали справи містять клопотання позивача та її представника про розгляд справи у їх відсутності, відтак, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Згідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.ст.77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
З наданих учасниками справи доказів судом встановлено, що  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .З наявної у матеріалах Актового запису про шлюб від 12.11.2025 встановлено, що 11.07.1969р. Виконкомом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 70.
17.10.2025 року державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як вбачається з матеріалів справи, після смерті спадкодавця, спадкоємцем першої черги за законом є ОСОБА_1 , тобто дружина померлого.
17.10.2025р. ОСОБА_1 прийняла спадщину.
Постановою від 17.10.2025 року державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори Матвієнко В.Г. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом частку житлового будинку та земельної ділянки, зо знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю оригіналів документів на вищевказане майно. 
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. В постанові Верховного Суду від 10 червня 2022 року у справі № 750/519/21 (провадження № 61-14957св21) вказано, що згідно з пунктом "г" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (пункт 1 частини третьої статті 152 ЗК України).
Відповідно до статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом ч. 3ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).
Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.»
У судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що цілком узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 22.09.2021 року у справі справа № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20).
Таким чином, право позивача на спадщину за законом на частку житлового будинку та земельну ділянку після смерті її чоловіка підлягає захисту в судовому порядку в межах даного позову.
Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Нормами статті 334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. 
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Позивачем у такому позові може бути особа, яка вважає себе власником майна, проте не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.
Верховний Суд зазначає, що згідно зі статтею 392 ЦК України судове рішення не є підставою виникнення права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, яке може довести позивач в суді належними доказами, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.
Пунктом 3.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (надалі - лист № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р.) має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна.
В нашому випадку, Позивач фактично прийняла спадщину, оскільки є його дружиною та постійно проживала із спадкодавцем і звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Аналізуючи усе вищенаведене, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду встановлено, про наявність законних підстав для виникнення у ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_2 . 
У статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та наявність у позивача спадкових прав на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_2 . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно Позивач позбавлена можливості оформити спадкові права у позасудовому порядку, а відтак таке право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка.
Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Витрати щодо сплати судового збору у даній справі слід стягнути з Відповідача.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на 1 / 2 частину житлового будинку та земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частину жилого будинку з спорудами та побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,1531 га. та земельну ділянку площею 0,1531 га., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства згідно плану А до Б – АДРЕСА_1 ), від Б до В – з/к по АДРЕСА_1 , від В до Г – з/к по АДРЕСА_2 , від Г до А – з/к по АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 квітня 2026 року.

Суддя:        Р.  В.  Дехта