Справа №504/77/26
Провадження №3/504/199/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17.02.2026	с-ще Доброслав	

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 від 21.04.2020р.,

за ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2025р. поліцейським з РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Лозовим О.О. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №615275, згідно якого 09.12.2025р. о 20:38 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, хапав за шию, чим вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 відповідальність за що передбачено ч.1 ст.173-2 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнав частково, дійсно він виражався нецензурною лайкою, однак не застосовував фізичну силу (не хапав потерпілу за шию).
В свою чергу потерпіла ОСОБА_2 підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, пояснила, що ОСОБА_1 дійсно виражався відносно неї грубою нецензурною лайкою, хапав за шию, однак вона побої не знімала.
Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:
-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №615275 від 18.12.2025р.;
-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 09.12.2025р.;
-протоколом прийняття заяви ОСОБА_2 від 09.12.2025р.;
-даними рапорту, зареєстрованого ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області №12514 від 09.12.2025р.;
Доказів на спростування винуватості ОСОБА_1 не надано.
Згідно п.3 ч.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно п.14 ч.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;
Згідно п.14 ч.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає підтвердженим факт здійснення ОСОБА_1 психологічного насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_2 .
Разом із тим, обставини застосування фізичного насильства, а саме те, що ОСОБА_1 хапав за шию потерпілу, не знайшов свого підтвердження зібраними по справі доказами. Оскільки, як пояснила ОСОБА_2 , вона побої не знімала, свідків конфлікту не було, відтак згідно ст.62 Конституції України, всі сумніви тлумачаться на користь ОСОБА_1 .
Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, тому суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.
Разом з тим, відповідно до п.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, він повинен бути звільнений від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 27, 33-35, 40-1, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя – 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 340 (триста сорок) грн.

ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору відповідно до п.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ 

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя 	П. В. Жовтан