КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2026 року Київ Справа № 320/35174/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Відкритого акціонерного товариства “ЗАВОД “КВАНТ” про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, 
В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду надійшла вказана адміністративна справа, в якій позивач просить суд:
- стягнути з Відкритого акціонерного товариства “ЗАВОД “КВАНТ” (код ЄДРПОУ
14309866) заборгованість на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення” за період з вересня 2021 по квітень 2023 року в сумі 137045,49 грн. за реквізитами: р/р UA 333226690000025607306208000, МФО 322669, одержувач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, назва банку одержувача - Головне управління по м. Києву та області АТ “Ощадбанк”, код ЄДРПОУ 42098368.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач всупереч вимогам чинного законодавства не здійснив компенсацію витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в наслідок чого виникла заборгованість перед Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві у розмірі 137045,49 грн.
За вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим з огляду на таке. 
Позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів, які підтверджують як підстави виникнення обов`язку відповідача з відшкодування витрат, так і правильність визначення їх розміру. Зокрема, заявлена до стягнення сума сформована узагальнено, без належної індивідуалізації по кожній особі, без зазначення конкретних підстав призначення пільгових пенсій, періодів шкідливого стажу, рішень про призначення/перерахунок пенсій та без розмежування складових на виплату і доставку. Відсутність такої деталізації унеможливлює перевірку правильності нарахувань та свідчить про недоведеність розміру заявлених вимог. 
З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що позивач не виконав покладений на нього обов`язок доказування відповідно до вимог процесуального закону, а тому заявлені вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідач вважав за необхідне проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Обґрунтовуючи це тим, що спір має виразну доказову складність: без посередницького дослідження первинних документів неможливо встановити фактичний склад витрат, персоніфікацію одержувачів та коректність методики нарахування. Необхідне дослідження у засіданні рішень про призначення і перерахунок пенсій, атестацій робочих місць, персоніфікованих реєстрів, а також доказів належного вручення відповідачу як річних, так і додаткових розрахунків ПФУ. Відсутність усного слухання і допиту представника позивача щодо методики розрахунку та підстав включення кожної складової порушить принцип змагальності та ефективності судового захисту. 
Розв`язуючи вказане питання суд виходив з наступного.
Згідно з ч. 3 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 257 КАС за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Проте, суд зазначає, що дана справа в розумінні п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС не належить до справ незначної складності.
Водночас, така її характеристика автоматично не відносить її до тієї категорії справ, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі №340/1916/20).
Суд звертає увагу, що дана справа не належить до тієї категорії справ, які в розумінні п.п. 1 - 6 ч. 4 ст. 12, ч. 4 ст.257 КАС, повинні бути розглянуті судом виключно за правилами загального позовного провадження.
Водночас, відповідач у своєму клопотанні не навів підстав, які обумовлюють перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, як то необхідність допиту свідків, призначення експертиз, розв`язання інших процесуальних питань, які вимагають проведення підготовчого судового засідання, тощо.
Відтак, ураховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування, відсутність належного обґрунтування відповідачем необхідності розгляду справи за правилами загального позовного провадження, суд розгянув справу за правилами спрощеного провадження.
Також, позивач заявляє клопотання про витребування доказів в якому останній просить суд витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – ГУ ПФУ) повний комплект письмових та електронних доказів, які підтверджують підстави та розмір заявлених до стягнення “фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій” за період червень 2023 року – квітень 2025 року, з поособовою та помісячною деталізацією і розмежуванням складових “виплата/доставка”.
Відповідач вказує, що запитувані дані випливають із спеціального регулювання пільгових пенсій: Списки № 1/№ 2 (постанова КМУ № 36 від 16.01.2003), Порядок атестації робочих місць (постанова КМУ № 442 від 01.08.1992), а також Інструкція ПФУ № 21-1 від 19.12.2003, яка передбачає формування та надсилання відповідних розрахунків.
Щодо клопотання відповідача про витребування доказів, суд зазначає таке.
Позивач порушував питання про витребування доказів у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – ГУ ПФУ), а саме: повний комплект письмових та електронних доказів, які підтверджують підстави та розмір заявлених до стягнення “фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій” за період червень 2023 року – квітень 2025 року, з поособовою та помісячною деталізацією і розмежуванням складових “виплата/доставка”.
Відповідач вказує, що запитувані дані випливають із спеціального регулювання пільгових пенсій: Списки № 1/№ 2 (постанова КМУ № 36 від 16.01.2003), Порядок атестації робочих місць (постанова КМУ № 442 від 01.08.1992), а також Інструкція ПФУ № 21-1 від 19.12.2003, яка передбачає формування та надсилання відповідних розрахунків.
Зокрема, просить витребувати персоніфіковані реєстри за кожною особою із зазначенням підстави пільги, посади, періодів шкідливого стажу, рішень про призначення/перерахунок пенсії, дат досягнення пенсійного віку, способу отримання коштів по кожному місяцю; річні та додаткові розрахунки фактичних витрат за 2023– 2025 роки з доказами їх направлення і вручення відповідачу; первинні документи, що підтверджують фактичні виплати та їх доставку (виплатні відомості, платіжні документи, акти з АТ “Укрпошта” та банківськими установами); документи щодо правонаступництва у випадках зарахування періодів роботи в інших суб`єктів господарювання, а також пояснювальну записку позивача щодо методики формування складової “доставка” та виключення місяців після досягнення пенсійного віку.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з частиною другою статті 80 цього Кодексу клопотання про витребування доказів повинно містити зазначення обставин, які може підтвердити відповідний доказ, або аргументів, які він може спростувати.
Суд також враховує, що відповідно до пункту 6.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розрахунки фактичних витрат формуються програмними засобами інформаційних систем Пенсійного фонду України на підставі відповідних відомостей та передаються уповноваженими особами платникам.
Отже, суд вважає, що автор клопотання не довів, що джерела доказів в тому вигляді та обсязі, в якому їх просить витребувати відповідач, об`єктивно були створені чи повинні були бути створені позивачем.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про необгрунтованність поданого клопотання.
Також, в цьому неконтексті суд звертає увагу що у даній справі зустрічний позов про оскарження відповідного розрахунку не заявлено.
Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Відкрите акціонерне товариство “ЗАВОД “КВАНТ” правонаступником якого АТ “ЗАВОД “КВАНТ” є юридичною особою, як платник внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.
Позивачем були складені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій згідно пункту "а", "б"статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-XII та статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV, відповідно до яких відповідачу визначено суму витрат по пільговим пенсіям за списком №1 та № 2 за період з вересня 2021 по квітень 2023 у розмірі 137045,49 грн. 
Вище вказані розрахунки по відповідним особам були направлені на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією.
Такі відповідачем у встановленому процесуальним законодавством порядку не оскаржувались (у тому числі шляхом пред`явлення зустрічного позову у цій справі).
У зв`язку з несплатою відповідачем фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у добровільному порядку, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.
Статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Так, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
- пункт “а” працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць;
- пункт “б”-“з”, зокрема працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць тощо.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого законом України “Про пенсійне забезпечення”.
У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з абзацом 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, в частині пенсій, призначених згідно з пунктами “а”, “б”-“з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, а саме грошова сума, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам за списками №1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.
Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, встановлений Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1, якою затверджена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція).
Ця Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (п.6.4 Інструкції).
Згідно з пунктом 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Отже, відповідач зобов`язаний щомісячно до 25-го числа здійснювати покриття фактичних витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах.
Таким чином, обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, в частині пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону №1788-ХІІ, покладений на підприємства (відповідача).
Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Така правова позиція викладена, зокрема, в пункті 30 постанови Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №640/23683/19.
Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду
Не є спірним у справі, що відповідач належить до кола платників, які здійснюють відшкодування органам пенсійного фонду фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Тому, розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, оформлений належним чином у відповідності до Інструкції 21-1, є єдиним документом, який підтверджує фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Такою ж є позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 820/6674/15.
Матеріали справи підтверджують факт отримання відповідачем розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що надіслані позивачем на вказану адресу. Це свідчить про можливість відповідача перевірити нараховані суми, здійснити відповідні платежі або оскаржити нараховані суми.
Оскарження розрахунку фактичних витрат на вилату та доставку пенсії шляхом пред`явлення окремого адміністративного позову було предметом перевірки Верховним Судом (постанова від 30.09.2021 у справі № 821/1065/16). 
За наведеного правового регулювання, обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на органи Пенсійного фонду, а страхувальник зобов`язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем. Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Станом на день розгляду справи заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у сумі 137045,49 грн відповідачем не сплачена.
Доказів звільнення від сплати заборгованості, скасування або добровільної сплати, у встановленому законом порядку розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених на пільгових умовах відповідачем суду не надано.
Щодо дотримання позивачем процесуального строку звернення до суду, встановленого КАС, суд виходить з того, що ч. 1,2 ст. 122 КАС передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Частиною 15 статті 106 Закону № 1058-IV передбачено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
Фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються.
Правовий висновок щодо застосування даної норми права у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 804/18891/14, від 26 червня 2018 року у справі № 804/8277/14, за змістом якого у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п`ятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені КАС, не застосовуються.
Такий правовий висновок підтримано Верховним Судом в постановах від 20.12.2019 у справі № 806/1240/16, від 29.09.2020 у справі № 820/1957/18, від 25.02.2021 у справі №815/5186/16, отже, вказаний підхід у судовій практиці є сталим та послідовним.
У постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 140/1205/19 колегія суддів Верховного Суду також не вбачала необхідності відступати від вказаного висновку, та зазначила, що в даному випадку термін «недоїмка» вжито в широкому розумінні заборгованості. Тобто, в розумінні суми фінансових зобов`язань (грошових боргів), що підлягає погашенню, поверненню в певний термін.
Таким чином, суд дійшов висновку що позов подано із дотриманням строку звернення.
З огляду на викладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки під час розгляду цієї справи, позивач витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз не поніс, підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.
Керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Адміністративний позов - задовольнити.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «ЗАВОД «КВАНТ» (код ЄДРПОУ 14309866) заборгованість на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з вересня 2021 по квітень 2023 року в сумі 137045 (сто тридцять сім тисяч сорок п`ять) грн, 49 коп. за реквізитами: р/р UA 333226690000025607306208000, МФО 322669, одержувач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, назва банку одержувача - Головне управління по м. Києву та області АТ «Ощадбанк», код ЄДРПОУ 42098368.
3. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сас Є.В.