Справа № 536/2308/25
Провадження № 2/536/235/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.
за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами 

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2025 року, позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами посилаючись, що 04.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2112442154890, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки та за умовами якого вона отримала кредитні кошти в сумі 2 800 грн строком на 16 днів зі сплатою відсотків за користування коштами. На підставі договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 на суму 18 943 грн 86 коп, з яких: 2 800 грн -заборгованість за тілом кредиту, 16 143 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» отримало права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 на суму 52 016 грн 90 коп, з яких: 2 800 грн -заборгованість за тілом кредиту, 49 216 грн 90 коп - заборгованість за нарахованими відсотками. 28.08.2025 укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 2112442154890 до ОСОБА_1 на суму 52 016 грн 90 коп, з яких: 2 800 грн -заборгованість за тілом кредиту, 49 216 грн 90 коп - заборгованість за нарахованими відсотками.
Крім цього, 05.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 5100055, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки та за умовами якого вона отримала кредитні кошти в сумі 2 000 грн строком на 15 днів з терміном повернення 20.08.2021 зі сплатою відсотків та комісії за користування коштами. На підставі договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 на суму 1 362 грн.
Просили стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 39 634 грн 26 коп та судові витрати: судовий збір 2 422 грн 40 коп та витрати на правничу допомогу 13 000 грн.
Ухвалою судді від 06 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_1 позов не визнає, вважає, що позивачем порушено порядок об`єднання позовних вимог, вона не укладала саме ті договори позики, які долучені до позовної заяви та не погоджувала вказані в них умови кредитування, позивачем не надано доказів перерахування кредитних коштів та неправомірно нараховано відсотки поза межами дії строку кредитного договору від 04.05.2021, не надано доказів отримання новим кредитором права вимоги за договорами та суттєво завищено витрати на правничу допомогу.
У відповіді на відзив, представник позивача не погоджується із запереченнями відповідачки, вважає, що позовні вимоги пов`язані підставами виникнення, передбачають один і той самий спосіб захисту, факт укладення кредитних договорів є доведеним так само як і погодження сторонами всіх істотних їх умов, зокрема щодо нарахування відсотків, які відповідали вільному волевиявленню відповідачки і нею були здійснені всі дії щодо їх укладення, перехід права вимоги до відповідачки підтверджений наданими доказами та витрати на правничу допомогу є співмірними зі складністю справи. 
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 3,4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Як слідує з правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.
Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Згідно ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. 
Згідно ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч.1, 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Установлено, що 04.05.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансових послуг № 2112442154890, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки та за умовами якого товариство зобов`язувалось надати відповідачці кредитні кошти в сумі 2 800 грн строком на 16 днів зі сплатою відсотків за їх користування.
Факт отримання коштів відповідачкою підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» від 03.06.2025 та листом АТ КБ «Приватбанк», що на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , на яку 04.05.2021 надійшли кошти в розмірі 2 800 грн та що номер телефону НОМЕР_2 був фінансовим і знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 .
Докази належного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором відсутні.
На підставі договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 .
Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 на суму 18 943 грн 86 коп, з яких: 2 800 грн -заборгованість за тілом кредиту, 16 143 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» отримало права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 . 
Згідно реєстру боржників до договору № 10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 на суму 52 016 грн 90 коп, з яких: 2 800 грн -заборгованість за тілом кредиту, 49 216 грн 90 коп - заборгованість за нарахованими відсотками. 
28.08.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір №28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 2112442154890 до ОСОБА_1 . 
Згідно реєстру боржників до договору факторингу №28-08/25 від 28.08.2025, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 на суму на суму 52 016 грн 90 коп, з яких: 2 800 грн -заборгованість за тілом кредиту, 49 216 грн 90 коп - заборгованість за нарахованими відсотками.
Отже, право вимоги за договором про надання фінансових послуг № 2112442154890 від 04.05.2021 перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс».
Вирішуючи питання про розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки, суд враховує, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і ОСОБА_1 було погоджено строк кредитування тривалістю 16 днів. Отже нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст.1048 ЦК України, а після закінчення строку кредитування позивач має право нараховувати проценти згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Позивачем не пред`являлися позовні вимоги в стягненні компенсації згідно ст.625 ЦК України.
Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 696 грн, які складаються з 2 800 грн заборгованості за тілом кредиту та 896 грн суми заборгованості за відсотками.
Нарахування процентів за користування кредитом після 19.05.2021 суперечить закону.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-16гс22), зі змісту якої вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. 
Крім цього встановлено, що 05.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 5100055, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки та за умовами якого вона отримала кредитні кошти в сумі 2 000 грн строком на 15 днів з терміном повернення 20.08.2021 зі сплатою відсотків та комісії за користування коштами. 
Факт отримання коштів відповідачкою підтверджується довідкою Liqpay від 05.08.2021 та листом АТ КБ «Приватбанк», що на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , на яку 05.08.2021 було зарахування коштів в сумі 2 000грн.
Докази належного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором відсутні.
На підставі договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 . 
Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 26-07/2024 ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідачки на суму 1 362 грн заборгованості за кредитом.
Отже, право вимоги за договором про споживчий кредит № 5100055 від 05.08.2021 в сумі 1 362 грн перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс» і з відповідачки на користь позивача слід стягнути вказану заборгованість.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню та на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» слід стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2112442154890 від 04.05.2021 в сумі 3 696 грн, та за договором про споживчий кредит № 5100055 від 05.08.2021 в сумі 1 362 грн, а всього: 5 058 грн.
Так як позов задоволено частково, то в відповідності до ст. 141 ЦК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 309 грн 14 коп.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України).
Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. 
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з договору №02-07/2024 про надання правової допомоги, заявки про надання юридичної допомоги №1417 від 01.08.2025, Витягу з Акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надавало правничу допомогу позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс», вартість послуг, становить 13 000 грн, а саме: надання усної консультації з вивчення документів 2 години вартістю 4 000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу 3 години вартістю 9 000 грн.
Суд, при вирішенні питання щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу враховує клопотання відповідачки про зменшення таких витрат та виходить із критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 137 ЦПК України, а саме, що вивчення матеріалів справи не належать до представництва та захисту прав клієнта у суді, а за своєю суттю є складовою підготовки та подання позовної заяви, тому ці дії (витрати) не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом, що справа є малозначною, вже існує напрацьована практика з такої категорії справ, тому для професійного адвоката така справа не становить надмірної складності та не потребує розробок стратегій, отже визначена сума виконаних адвокатським об`єднанням робіт, яку просить стягнути позивач з відповідача є завищеною та підлягає зменшенню до 2 000 грн. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись статями 13, 81, 141, 259, 263-265,279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371) заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2112442154890 від 04.05.2021 в сумі 3 696 (три тисячі шістсот дев`яносто шість) грн, з яких: 2 800 (дві тисячі вісімсот) грн тіла кредиту, 896 (вісімсот дев`яносто шість) грн відсотків; за договором про споживчий кредит № 5100055 від 05.08.2021 в сумі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн, а всього: 5 058 (п`ять тисяч п`ятдесят вісім) грн, судовий збір в сумі 309 (триста дев`ять) грн 14 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.
Відмовити в решті позовних вимог.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його отримання до Полтавського апеляційного суду. 

Суддя	С. М. Клименко