ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 160/30769/24
адміністративне провадження № К/990/42875/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В., 
суддів: Желєзного І.В., Мацедонської В.Е.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - Дяченка Олексія Володимировича 
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року (головуючий суддя - Головко О.В., судді: Суховаров А.В., Ясенова Т.І.) 
у справі № 160/30769/24 
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
I. ПРОЦЕДУРА
1. 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01 грудня 2015 року по 23 грудня 2022 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року виплаченої 23 грудня 2022 року на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 280/11477/21;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на його користь компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01 грудня 2015 року по 23 грудня 2022 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року виплаченої 23 грудня 2022 року на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 280/11477/21.
2. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року позов задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01 грудня 2015 року по 23 грудня 2022 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року виплаченої 23 грудня 2022 року на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 280/11477/21.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01 грудня 2015 року по 23 грудня 2022 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року виплаченої 23 грудня 2022 року на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі № 280/11477/21. 
3. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов залишено без розгляду.
4.  20 жовтня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - Дяченка О.В. на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі № 160/30769/24. Заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
5. Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд апеляційної інстанції керувався тим, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною першою статті 122 КАС України.
7. Суд апеляційної інстанції констатував, що позивач дізнався про порушення свого права наступного дня після здійснення остаточної виплати заборгованості - 23 грудня 2022 року, без виплати компенсації втрати частини доходів, а тому саме з цього дня у позивача виникло право на звернення до суду з цим позовом протягом шести місяців.
8. При цьому, звертаючись до суду з позовом лише 15 листопада 2024 року, позивач не навів жодну обставину в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду. Більш того, після отримання апеляційної скарги, позивач також не надав пояснення щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
9. У касаційній скарзі представник позивача зазначає, що суд апеляційної інстанції помилково застосував до спірних правовідносин частину другу статті 122 КАС України, оскільки спір стосується нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, яка за своєю правовою природою є складовою заробітної плати. Отже, строки звернення до суду у таких правовідносинах регулюються частиною другою статті 233 КЗпП України, яка не передбачала обмеження строку звернення до суду.
10. Крім того, представник позивача посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не врахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 08 серпня 2024 року у справі № 380/29686/23, від 20 грудня 2024 року у справ № 440/6875/24, від 10 квітня 2025 року у справі № 560/3582/24, від 23 квітня 2025 року у справі № 560/5613/24, від 15 серпня 2025 року у справі №620/13883/24, від 27 серпня 2025 року у справі № 420/12917/24.
11. Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін. 
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
13. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеної в частині другій статті 328 КАС України, та посилання представника позивача у касаційній скарзі на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.
14. На стадії касаційного провадження спірним питанням є дотримання позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки, а саме з грудня 2015 року по 05 вересня 2023 року
15. Відповідно до статті 1 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
16. За змістом статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
17. Приписами статей 3, 4 Закону № 2050-III обумовлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
18. З метою реалізації Закону № 2050-III, постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).
19. Згідно з пунктом 1 Порядку № 159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
20. Відповідно до пункту 2 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
21. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) (пункт 3 Порядку №159).
22. Положеннями пункту 4 Порядку № 159 установлено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
23. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
24. У цій справі підставою для скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову без розгляду слугував висновок суду апеляційної інстанції щодо пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, оскільки, отримавши належні виплати 23 грудня 2022 року, звернувся до суду 15 листопада 2024 року.
25. Висновки суду апеляційної інстанції обґрунтовані постановою Верховного Суду від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20, в якій Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступила від раніше сформульованих висновків та дійшла таких висновків:
- у спорах про компенсацію втрати частини доходів застосовується шестимісячний строк звернення до суду за частиною другою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав;
- компенсація підлягає нарахуванню і виплаті в тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості, а тому з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав;
- отримання листа від суб`єкта владних повноважень у відповідь на звернення не змінює час, з якого особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права.
26. Разом з тим, Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання причин пропуску строку звернення до суду з позовом в обов`язковому порядку має бути з`ясовано судом. Позивач має бути обізнаний про виникнення у суду питання щодо дотримання ним строку звернення до суду з позовом задля забезпечення реальної можливості спростувати факт пропуску строку або довести наявність підстав для його поновлення (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 460/626/19, від 14 липня 2022 року у справі № 380/10649/21 та від 02 квітня 2024 року у справі № 560/8194/20).
27. Так, у статті 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.
28. Частиною першою статті 123 КАС України установлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина третя статті 123 КАС України).
29. Отже положення КАС України однозначно закріплюють, що у випадку встановлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом такій особі гарантується надання часу для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом із наданням доказів поважності причин його пропуску.
30. Забезпечення реалізації такого права не залежить від інстанції суду, який виявив факт пропуску строку, оскільки такий факт може бути виявлений не лише до відкриття провадження у справі, але й на більш пізніх стадіях судового процесу.
31. Повертаючись до обставин справи, що розглядається, Верховний Суд зауважує, що апеляційний розгляд цієї справи відбувався в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Тому оформлення вимоги суду до сторони позивача щодо надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом можливо виключно шляхом постановлення письмової ухвали та її належного вручення стороні. Проте матеріали справи такої ухвали не містять.
32. Отже, у порушення вимог частини третьої статті 123 КАС України суд апеляційної інстанції не забезпечив позивачу можливості обґрунтувати причини пропуску строку звернення до суду, чим фактично позбавив його права на ефективний судовий захист.
33. Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції залишив позов без розгляду за відсутності правових підстав, з огляду на те, що обов`язковою умовою застосування приписів частини третьої статті 123 КАС України є попереднє з`ясування причин пропуску строку позивачем та надання особі можливості подати відповідну заяву про його поновлення.
34. За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду є передчасним, а допущене порушення норм процесуального права призвело до постановлення незаконного судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.
35. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
36. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).
37. На підставі викладеного касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
38. Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно виконати вимоги КАС України щодо надання позивачу можливості подати заяву про поновлення строку звернення до суду.
39. За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про те, що судом апеляційної інстанцій порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справу необхідно направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
40. Ураховуючи результат касаційного розгляду, витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.
Керуючись статтями 345, 353, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Дяченка Олексія Володимировича задовольнити частково.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі № 160/30769/24 скасувати.

Справу № 160/30769/24 направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції - Третього апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
І.В. Желєзний, 
В.Е. Мацедонська,
Судді Верховного Суду