17.03.26
33/812/119/26

Справа № 488/5063/25
Провадження № 33/812/119/26

ПОСТАНОВА
Іменем України

11 березня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Тищук Н.О., 
із секретарем – Шурмою Є.М.,
без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Ремешевського Євгена Анатолійовича, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працює, РНОКПП не встановлено,
визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення – 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, 
У С Т А Н О В И В:
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 505583 від 06 листопада 2025 року складений про те, що о 21 год 15 хв цього дня ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Nissan Leaf» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві по пр. Корабелів, 12 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді 17 000 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Ремешевський Є.А. подав апеляційну скаргу на постанову суду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на наявність невідповідностей у змісті Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та Направлення на огляд водія транспортного засобу зі змістом Акту медичного огляду № 1567 від 06.11.2025 р. Медичним оглядом в Акті № 1567 від 06.11.2025 р. не встановлені неадекватна поведінка, нестійка хода та звуження зіниць очей, про що йдеться в Акті огляду та Направлені, складених працівником поліції. Натомість в Акті № 1567 від 06.11.2025 р. йдеться про наявність різкого запаху алкоголю з рота, що не було встановлено працівниками поліції під час складання Акту огляду та Направлення на огляд.
Крім того, з доданого до протоколу відеозапису вбачається, що складання Акту огляду та Направлення здійснювалося в патрульному автомобілі, біля будівлі закладу охорони здоров`я, після того, як самого ОСОБА_1 завели в приміщення зазначеного закладу, а перелік ознак сп`яніння диктувався співробітником поліції, якого навіть не було на місці зупинки ОСОБА_1 . Наведені вище суперечності у змісті письмових доказів та явно формальний підхід співробітників поліції до огляду водія викликають розумний сумнів у версії подій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 505583 від 06.11.2025 р.
Пунктом 13 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженого постановою КМУ № 374 від 04.06.2015 р., передбачена періодична повірка «вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається». Також поза увагою суду залишилося те, що затверджена форма Акту медичного огляду є Додатком № 3 до Інструкції № 1452/735. За цією формою у графі 18 цього Додатку № 3 обов`язковим реквізитом зазначається назва спеціального технічного засобу, за наявності його номер та дата останньої повірки. Аналіз змісту вказаних норм вказує на те, що відповідність спеціальних технічних засобів вимогам законодавства про метрологію є необхідною умовою огляду незалежно від вимог особи, яка оглядається, а зазначення назви спеціального технічного засобу та дати його останньої повірки є обов`язковим.
Також апелянт зазначав, що висновок суду про те, що ОСОБА_1 ухилився саме від використання газоаналізатору «Drager» взагалі не підтверджується жодним доказом, оскільки Акт медичного огляду № 1567 від 06.11.2025 р. таких відомостей не містить. В Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначений інший прилад, яким оснащений патрульний автомобіль – ALCOTEST DRAGER-ARLM-0876. Інших доказів із відомостями про назву спеціального технічного засобу матеріали справи не містять. Отже відсутність відомостей про модель спеціального технічного засобу, дату його повірки, у сукупності із грубим порушенням порядку проведення огляду багаторазовим продуванням без заміни одноразового мундштуку, вказує на неможливість проведення огляду через порушення роботи алкотестеру та ставить під сумнів ухилення ОСОБА_1 від проведення огляду.
Крім того, за змістом пунктів 3 та 4 розділу І Інструкції № 1452/735 відмінна ознака алкогольного сп`яніння від наркотичного – запах алкоголю, співробітниками поліції не зазначалася. Натомість в Акті огляду та Направленні вказана ознака притаманна наркотичному сп`янінню – звужені зіниці. Крім того, в момент зупинки екіпаж поліції обговорював між собою наявність ознак як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння. За такого є обов`язковим проведення лабораторних досліджень, що передбачено пунктом 6 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735. 
Додатково зауважував, що судом залишено поза увагою оновлену редакцію пункту 8 розділу ІІІ Інструкції №1452/735, яка встановлює, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження — газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. 
Пункт 9 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 уточнює порядок проведення лабораторних досліджень, зокрема абзац 3 пункту 9 передбачає обов`язкове відібрання 20 мл сечі та крові для визначення концентрації алкоголю. З огляду на наведене повний огляд в закладі охорони здоров`я як на стан алкогольного, так і на стан наркотичного сп`яніння, обов`язково має включати проведення лабораторних досліджень. ОСОБА_1 не пропонувалося надати у якості біологічного середовища слину, змиви поверхні губ, сечу або кров. Після повідомлення працівником поліції про неможливість дослідження крові, лікар почав говорити про те, що «лабораторія не працює», а неодноразові прохання ОСОБА_1 здати сечу залишені лікарем та працівниками поліції без уваги. Відсутність можливості провести лабораторні дослідження в закладі охорони здоров`я за умови наполягання ОСОБА_1 на відібранні зразків біологічного середовища не може свідчити про наявність у останнього умислу спрямованого на ухилення від проходження медичного огляду. 
Додатково апелянт зазначав, що ОСОБА_1 після оформлення протоколу не міг самостійно пройти медичний огляд з відібранням біологічного середовища в іншому закладі охорони здоров`я, оскільки був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де і був затриманий до отримання мобілізаційного розпорядження. 
Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху (далі – Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена частиною першою статті 130 КУпАП та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція №1452).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).
Відповідно до пунктів 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
При цьому поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 505583 від 06 листопада 2025 року вбачається, що о 21 год 15 хв цього дня ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Nissan Leaf» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві по пр. Корабелів, 12 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
З відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що з початку спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 о 21 год 20 хв. йому було повідомлено про наявність у нього ознак як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак погодився пройти його в закладі охорони здоров`я.
Під час перебування у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 тривалий час не виконував інструкції лікаря щодо способу проходження огляду на стан сп`яніння, дихав в алкотестер поверхнево та з переривами, не здійснюючи тривалого безпереривного видиху до відповідного сигналу алкотестеру. При цьому наполягав, що від проходження огляду не відмовляєтсья.
Отже, у даному випадку має місце пасивна форма відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому Законом порядку, оскільки попри те, що ОСОБА_1 прямої відмови не висловлював однак фактично вчиняв дії, спрямовані на уникнення огляду у закладі охорони здоров`я.
Таким чином суд першої інстанції, дотримуючись вимог статей 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином вмотивувавши своє рішення. 
З огляду на досліджені докази та наведені норми права, апеляційний суд доходить висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 ознак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння.
Довід апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено також ознаку наркотичного сп`яніння – звуження зіниць очей, висновки суду про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не спростовують. Протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, а не наркотичного сп`яніння, а зазначення у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння не спростовує наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.
Крім того, апеляційний суд погоджується з доводом апеляційної скарги про наявність суперечливої інформації у змісті Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та Направлення на огляд водія транспортного засобу, зі змістом Акту медичного огляду № 1567 від 06.11.2025 р., щодо наявних у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. 
Проте, суд вважає що ці недоліки не є такими, що спростовують винуватість дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Порушення формальностей, на які звертає увагу захисник, що регулюють порядок складання процесуальних документів чи окремих процесуальних дій, жодним чином не зачіпають прав і свобод особи та мають оцінюватися, виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті порушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.
Верховний Суд (постанова від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18) зазначав, що норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. 
Натомість, закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.
Суд в цій справі вважає за необхідне дотриматися підходу, сформованого ВС, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та/або заперечити цю інформацію.
Тим самим, названі доводи захисника не є слушними, оскільки вони не доводять істотних фундаментальних порушень прав і свобод ОСОБА_1 та не спростовують його вину у вчиненні адміністративного правопорушення.
Довід апеляційної скарги про те, що лікар закладу охорони здоров`я мотивував невідібрання біологічного матеріалу для проведення лабораторного дослідження тим, що не працює лабораторія, на висновки апеляційного суд не впливає, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому лікарю медичного закладу про своє бажання пройти огляд в інший, не за допомогою алкотестеру спосіб, ОСОБА_1 не заявляв. Як не заявляв і сумнівів щодо повірки алкотесетеру, за допомогою якого працівники поліції та закладу охорони здоров`я намагались провести його огляд на стан сп`яніння.
Не заслуговує на увагу і довід апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 ухилився від проходження огляду саме за допомогою газоаналізатора «Drager», тоді як в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначений інший прилад – ALCOTEST DRAGER-ARLM-0876, оскільки ALCOTEST DRAGER-ARLM-0876 є газоаналізатором «Drager», як зазначено у постанові суду першої інстанції без деталізації назви цього приладу.
Також безпідставним є посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення не мав можливості самостійно пройти медичний огляд з відібранням біологічного середовища в іншому закладі охорони здоров`я, оскільки був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де і був затриманий до отримання мобілізаційного розпорядження. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, який було йому запропоновано працівниками поліції з огляду на наявність у нього ознак такого сп`яніння, отже самостійне проходження медичного огляду після складання протоколу на встановлені обставини не впливає.
З огляду на викладене вище апеляційний суд вважає, що обставини справи, встановлені на підставі наявних доказів, забезпечують такий рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів у доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто - порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, та як наслідок - наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП відносяться до тих правопорушень, які за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечними як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на викладене, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.
Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, судом дотримано стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. У цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. 
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ремешенка Євгена Анатолійовича залишити без задоволення.
Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду      Н.О. Тищук