ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
01 квітня 2026 року 	Справа № 280/1287/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби в м. Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (Запорізька область, м. Запоріжжя, майдан Профспілок, 5, каб. 108, 69005, ЄДРПОУ 44993352) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Центрального відділу державної виконавчої служби в м. Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
-визнати протиправними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Шарова Вячеслава Миколайовича від 22 грудня 2026 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання за рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року за адміністративною справою № 280/10764/23 за виконавчим документом, виданим 21 лютого 2025 року Запорізьким окружним адміністративним судом;
- зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Шарова Вячеслава Миколайовича від 22 грудня 2026 року прийняти до виконання і відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року за адміністративною справою № 280/10764/23 за виконавчим документом, виданим 21 лютого 2025 року Запорізьким окружним адміністративним судом.
У якості третьої особи позивачем вказано Військову частину НОМЕР_2 .
Суддею встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». 
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що внаслідок своїх протиправних дій відповідач відмовляючи у відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом у справі № 280/10764/23, порушує права позивача як людини які передбачені статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме, право позивача на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Вказує, що уповноважена особа відповідача з формальних підстав (неправильного визначення юридичної адреси Військової частини НОМЕР_2 ) повернула ОСОБА_1 виконавчий документ без виконання, що позбавляє стягувача можливості відновити свої порушені права, які були предметом спору в межах адміністративної справи № 280/10764/23. Позовну заяву просить задовольнити.
Ухвалою судді від 23 лютого 2026 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/1287/26, відмовлено у залученні третьої особи, а також витребувано у відповідача матеріали звернення ОСОБА_1 із заявою про відкриття виконавчого провадження.
Відповідач не погодився із заявленими позовними вимогами та 24 лютого 2026 року подав до суду через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позов, в обґрунтування якого вказує, що з урахуванням положень статті 4 та 24 Закону України «Про виконавче провадження» у органу державної виконавчої служби були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом у справі № 280/10764/23, оскільки виконавчий документ пред`явлено стягувачем ОСОБА_1 не за місцем боржника. З огляду на вказане, у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про скасування наказів, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 24 травня 2022 року № 112 (по стройовій частині) про вибуття з 21 травня 2023 року старшого сержанта ОСОБА_1 , старшого стрільця – регулювальника 2 комендантського відділення 1 комендантського взводу комендантської роти військової частини НОМЕР_2 , як такого, що без поважних причин самовільно залишив військову частину, визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) від 22 червня 2023 року № 85 «Про результати проведення службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини військовослужбовцем» в частині зарахування старшого сержанта ОСОБА_1 в розпорядження командира НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони і накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо відмови в нарахуванні і виплати старшому сержанту ОСОБА_1 недоотриманого грошового, речового та інших видів забезпечення за період з 21 травня 2022 року по 09 листопада 2022 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування і виплату старшому сержанту ОСОБА_1 недоотриманого грошового, речового та інших видів забезпечення за період з 21 травня 2022 року по 09 листопада 2022 року, визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) від 16 червня 2022 року № 42-РС (по особовому складу) про увільнення і зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 у зв`язку з скороченням штатів старшого сержанта ОСОБА_1 , стрільця-регулювальника комендантського відділення комендантського взводу комендантської роти військової частини НОМЕР_2 .
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 залишено без задоволення, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про скасування наказів, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.
21 лютого 2025 року видано виконавчий лист у справі.
22 лютого 2025 року позивач через свого представника звернувся в Сумський відділ державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про примусове виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/10764/23 від 26 квітня 2024 року. 
04 березня 2025 року державним виконавцем Сумського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пшеничною Юлією Вікторівною повідомлено ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання з підстави того, що рішення про стягнення коштів з державних органів виконуються органами державної казначейської служби.
У грудні 2025 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/10764/23 від 26 квітня 2024 року.
Однак, 22 січня 2026 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Шаровим Вячеславом Миколайовичем повідомлено стягувача ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання з підстави того, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
19 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про виправлення описки в судовому рішенні в частині зазначення юридичної адреси відповідача (військової частини НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) - АДРЕСА_3 (замість неправильної адреси: АДРЕСА_4 . 
Заява мотивована тим, що офіційною юридичною адресою відповідача (боржника) військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) є адреса: АДРЕСА_3 , як про це зазначено в реквізитах її касаційної скарги на рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/10764/23. 30 грудня 2025 року стягувач звернувся в Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/10764/23 від 26 квітня 2024 року, при цьому чітко і зрозуміло вказав, що юридичною адресою боржника (військової частини НОМЕР_2 ) є АДРЕСА_3 . 22 січня 2026 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Шаровим Вячеславом Миколайовичем повідомлено про стягувача про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання з підстави того, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Ухвалою суду від 25 лютого 2026 року у задоволенні вищезазначеної заяви відмовлено з тих підстав, що державним виконавцем відмовлено у прийнятті виконавчого листа через те, що стягувач в порушення вимог статті 24 Законом України «Про виконавче провадження» подав його на виконання до органу ДВС України не за місцезнаходженням боржника - юридичної особи (41854, Сумська область, Сумський район, с. Миколаївка, вул. Центральна, буд. 2), а до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Вважаючи, що відповідач безпідставно повернув ОСОБА_1 виконавчий документ без прийняття до виконання, останній звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб) та інших виконавчих документів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Статтею 1 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктами 3,5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Згідно зі статтею 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частинами 1-3 статті 24 №1404-VIII визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
Статтею 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" № 1403-VIII від 02 червня 2016 року (далі Закон № 1403-VIII) визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
Відповідно до статті 6 Закон № 1403-VIII систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України та органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.
Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, якою визначено окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (виконавчих документів), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню (далі - Інструкція №512/5).
Пунктом 3 Розділу І Інструкції визначено, що органами державної виконавчої служби є:
- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;
- відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;
- управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);
- відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;
- відділи державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).
У пункті 6 Розділу І Інструкції зазначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 4 Розділу ІІІ Інструкції виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.
З аналізу наведений положень вбачається, що ними визначена підвідомчість передання на виконання виконавчих документів у разі відкриття державним виконавцем виконавчого провадження на підставі виконавчого документа, який підвідомчий іншому органу державної виконавчої служби.
Як вбачається зі змісту доданого позивачем до позову повідомлення від 22 січня 2026 року, державний виконавець дійшов висновку, що виконавчий документ направлений не за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, Військової частини НОМЕР_2 .
Так, судом встановлено, що боржником у виконавчому листі по справі № 280/10764/23 є Військова частина НОМЕР_2 . В графі «адреса боржника» виконавчому листі по справі 280/10764/23 судом вказано - АДРЕСА_2 .
Вказана адреса, зокрема, у якості юридичної адреси реєстрації вказана Військовою частиною НОМЕР_2 у відзиві на позов ОСОБА_1 по справі № 280/10764/23. 
При цьому, виконавчий документ представником позивача пред`явлено до Центрального відділу державної виконавчої служби в м. Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, розташованого у іншій області, не за місцезнаходженням боржника, вказаним судом у судовому рішенні, у виконавчому листі та самим відповідачем у відзиві на позов.
При цьому, суд враховує, що Сумська область не є територіальною юрисдикцією Центрального ВДВС м. Запоріжжя. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Тобто, виконавчий лист представником позивача пред`явлено не за місцезнаходженням боржника (Військової частини НОМЕР_2 ).
Суд критично відноситься до доводів представника позивача з приводу формальності підстав повернення уповноваженою особою відповідача виконавчого документа без прийняття до виконання, оскільки зазначення юридичної адреси боржника є обов`язковою вимогою щодо форми та змісту виконавчого документа, а пред`явлення такого виконавчого документа не за адресою місцезнаходження боржника, вказаною судом у виконавчому документі, є обов`язковою підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з урахуванням положень Закону №1404-VIII та Інструкції 512/5.
Враховуючи викладене суд вказує, з урахуванням пункту 10 частини 4 статті 4, частин 1 -3 статті 24 Закону №1404-VIII, повернення виконавчого листа, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом у справі № 280/10764/23, стягувачу – ОСОБА_3 без прийняття до виконання є законним та правомірним.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245, 250, 271, 287 КАС України, суд, - 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби в м. Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (Запорізька область, м. Запоріжжя, майдан Профспілок, 5, каб. 108, 69005, ЄДРПОУ 44993352) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити. 
Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду у строк згідно з частиною 6 статті 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.
Рішення виготовлено в повному обсязі 01 квітня 2026 року. 

Суддя Д.В. Татаринов