ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 672/728/25
Провадження № 22-ц/820/893/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2025 року (суддя Шинкоренко С. В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :
У липні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»(далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 22 травня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір позики № 7439027, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 20000 грн строком на 75 днів зі сплатою процентів за користування коштами. ТОВ «Маніфою» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на рахунок, який останній вказав при оформленні кредиту. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 11-01/2024, за умовами якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, які виникли або виникнуть в майбутньому. Відповідно до реєстру боржників № 9 від 11 грудня 2024 року перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 7439027 від 22 травня 2024 року. Позичальник належним чином не виконував свої зобов`язання, внаслідок чого за договором виникла заборгованість у сумі 52500 грн, в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу - 20000 грн, заборгованість за процентами за користування позикою - 22500 грн, заборгованість за процентами на прострочену позику - 10000 грн.
Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.
Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість у розмірі 42500 грн, з яких 20000 грн - заборгованість за основою сумою боргу, 25000 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Суд не звернув увагу на те, що заборгованість за процентами нарахована за період його перебування на військовій службі у Збройних Силах України та не врахував наявність пільг військовослужбовця, передбачених частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Тому, на його думку, відсутні підстави для нарахування процентів за користування кредитними коштами. Суд не врахував те, що він, перебуваючи на військовій службі з 22 лютого 2023 року та виконуючи бойові завдання, не мав можливості отримувати та подавати процесуальні документи в справі. Фактично про існування позову дізнався після реєстрації в системі «Електронний Суд», чим порушено принцип змагальності та рівності сторін. Вважає, що позивач не надав доказів (первинних фінансових документів) на підтвердження обставин отримання ним позики. 
У відзиві ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін. Укладаючи кредитний договір, сторони узгодили всі істотні умови. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось на законних підставах, оскільки відповідач не надав Банку докази на підтвердження того, що він є військовослужбовцем.
Рішення суду в частині відмови в позові не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом. 
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до пунктів 1, 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Установлено, що 22 травня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 7439027, за умовами якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе зобов`язання повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Позика надається на умовах повернення, платності та строковості. 
Відповідно до умов кредитного договору сума позики 20000 грн (пункт 2.3.3.), строк позики до 05 серпня 2024 року (75 днів) (пункт 2.3.4.), загальні витрати за позикою 6000 грн (пункт 2.3.7.), акційна процентна ставка фіксована 0,90000% на день (пункт 2.4.1.), базова процентна ставка фіксована 1.50000% на день (пункт 2.4.2.), основна процентна ставка, фіксована 1.50000% на день (пункт 2.4.3.), денна процентна ставка 0.40000% (пункт 2.4.4.). Позика надається позичальником у день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) НОМЕР_1 , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті (пункт 2.5.).
Договір позики № 7439027 від 22 травня 2024 року, Додаток № 1 до договору (Розрахунок за договором позики № 7439027 від 22 травня 2024 року, Паспорт позики підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором d58568 та q06875.
11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 11-01/2024, за умовами якого фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов?язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (пункт 1.1.).
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 1, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід?ємною частиною цього договору (пункт 1.2.).
Додатковою угодою № 10 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року сторони узгодили загальну суму прав вимоги, що відступаються фактору згідно з реєстром боржників № 9 від 11 грудня 2024 року в розмірі 48130022,50 грн та ціну продажу в розмірі 1911320,78 грн. 
Актом прийому-передачі реєстру боржників № 9 від 11 грудня 2024 року підтверджено передачу ТОВ «Маніфою» ТОВ «ФК «ЄАПБ» реєстру боржників № 9 від 11 грудня 2024 року в кількості 5072 в повному об`ємі відповідно до договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року. 
Оплата ціни договору відповідно до умов договору факторингу підтверджена платіжною інструкцією № 569 від 11 грудня 2024 року.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло від ТОВ «Маніфою» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 7439027 на загальну суму заборгованості 52500 грн, з яких 20000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 22500 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою, 10000 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. 
Зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконав.
За розрахунком позивача заборгованість за договором позики № 7439027 від 22 травня 2024 року складає 52500 грн, в тому числі: заборгованість за сумою позики - 20000 грн, заборгованість за процентами - 32500 грн.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи частково позов, суд виходив з факту невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до закону зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу з таких підстав.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).
Згідно з частинами 1 і 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
За змістом частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 7439027 від 22 травня 2024 року від ТОВ «Маніфою» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» позивач підтвердив належними та допустимими доказами, які відповідач не спростував.
Установлено, що договір позики № 7439027 від 22 травня 2024 року, Додаток № 1 до договору (Розрахунок за договором позики № 7439027 від 22 травня 2024 року) та Паспорт позики підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором d58568 та q06875.
Договір позики містить персональні дані відповідача, зокрема, адресу проживання, паспортні дані, РНОКПП, номер телефону, адресу електронної пошти, а також реквізити належного клієнту платіжного засобу № НОМЕР_1 , на який перераховуватимуться грошові кошти, вказаний самим відповідачем під час укладення договору.
У кредитному договорі визначено порядок та умови надання фінансового кредиту, повернення кредитних коштів, строк дії.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
ОСОБА_1 не надав суду доказів на спростування обставин щодо укладення з ним кредитного договору, а також того, що відповідна банківська карта йому не належить і він не отримував суму позики на вказану банківську карту.
А тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної карти про недоведеність обставин надання відповідачу кредиту.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вважав доведеним факт укладення між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 договору позики № 7439027 від 22 травня 2024 року.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції підставно прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом. 
Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про наявність підстав для відмови в позові про стягнення процентів за користування кредитними коштами з таких підстав. 
Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. 
У постанові Верховного Суду від 14 травня 2021 року у справі № 502/1438/18 зазначено, що дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
ОСОБА_1 проходить військову службу в НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України ( Військова частина НОМЕР_3 ) з 22 лютого 2023 року по теперішній час, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_3 № 08/6442 від 28 листопада 2025 року, службовим посвідченням серії НОМЕР_4 від 28 червня 2023 року, витягами з журналу бойових дій другого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 мобільного загону (в/ч НОМЕР_3 ). 
Отже, на дату укладення кредитного договору та в період нарахування процентів за договором на відповідача поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Відтак відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача процентів за користування позикою в сумі 22500 грн.
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення процентів за користування позикою підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в позові. 
Відповідно рішення суду в частині визначення загальної суми заборгованості до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ЄАПБ» за кредитом потрібно змінити і зменшити її до 20000 грн. 
На підставі частини 13 статті 141 ЦПК України зміні підлягає розподіл судових витрат.
Стягнуту з відповідача на користь позивача суму судового збору потрібно зменшити пропорційно розміру задоволених позовних вимог (38%) до 1150,64 грн.
Документально підтверджені витрати ОСОБА_1 по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з товариства відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1948,68 грн. 
При цьому апеляційний суд виходить з розміру судового збору, який підлягав сплаті при оскарженні рішення суду в частині задоволення позовних вимог (80,95%), а не надміру сплаченого судового збору.
Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2025 року в частині задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за процентами за користування позикою скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в позові.
Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 19 серпня 2025 року в частині визначення загальної суми заборгованості до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» і стягнутої суми судового збору змінити та зменшити стягнуту суму заборгованості до 20000 грн (двадцять тисяч грн) і суму судового збору до 1150,64 грн (одна тисяча сто п`ятдесят грн 64 коп.). 
В решті рішення суду залишити без змін. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження вулиця Симона Петлюри, 30, місто Київ, ІК ЄДРПОУ: 35625014) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1948,68 грн (одна тисяча дев`ятсот сорок вісім грн 68 коп.). 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 07 квітня 2026 року.

 
Суддя-доповідач        О. І. Талалай

Судді  А. П. Корніюк

І. В. П`єнта