ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1077/22 Головуючий у 1 інстанції - Панченко Н.Д. 
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В., 
за участю секретаря Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 за заявою ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В :
В 2022 році ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку пенсії.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.11.2022 (з урахуванням ухвали Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 про виправлення описки), яке набрало законної сили 17.12.2022, адміністративний позов задоволено частково: 
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні з 01.04.2019 перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки Державної фіскальної служби України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 23.11.2021 № 359/П/99-99-09-01/14; 
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 83 відсотка сум грошового забезпечення на підставі довідки Державної фіскальної служби України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 23.11.2021 № 359/П/99-99-09-02-14, з урахуванням вже виплачених сум відмовлено.
30.10.2025 від ОСОБА_1 до суду першої інстанції надійшла заява про зміну способу і порядку виконання судового рішення, в якій позивач просив змінити спосіб і порядок виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.11.2022 у справі № 640/1077/22 із зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 83 відсотка сум грошового забезпечення на підставі довідки Державної фіскальної служби України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 23.11.2021 № 359/П/99-99-09-02-14, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 нарахованої але не виплаченої суми пенсії в розмірі 399 267, 02 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду в справі № 640/1077/22 - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що прийнята із порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою заяву про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.11.2022 у справі № 640/1077/22 задовольнити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.
Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень" від 21.11.2024 № 4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, були внесені суттєві зміни до положень статті 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, відповідно до змісту частин 1, 3 статті 378 КАС України (у редакції Закону № 4094- IX, що діє з 19.12.2024), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта, колегія суддів акцентує увагу на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат (ч. 3 ст. 278 КАС України).
Як вже було зазначено вище рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.11.2022 (з урахуванням ухвали Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 про виправлення описки), яке набрало законної сили 17.12.2022, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 83 відсотка сум грошового забезпечення на підставі довідки Державної фіскальної служби України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 23.11.2021 № 359/П/99-99-09-02-14.
На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві нараховано позивачу заборгованість за період з квітня 2019 року по листопад 2023 року у розмірі 399 267, 02 грн.
Станом на момент прийняття оскаржуваної ухвали (01.12.2025) виплата зазначеної вище заборгованості відповідачем не здійснена, зворотного ним не доведено, що свідчить про невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення в цій частині протягом більш як двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням, що є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання.
При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про наявність достатніх підстав для зміни встановленого у рішенні способу виконання рішення суду у справі № 640/1077/22 шляхом стягнення конкретної суми коштів з огляду на викладене вище та прямої нормативної вказівки у ч. 3 ст. 278 КАС України.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відсутність коштів для виконання рішення суду не дає боржнику права не виконувати рішення суду.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 815/591/17.
У справі «Сук проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань.
У рішенні по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» ЄСПЛ наголосив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження та невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.
При цьому, за приписами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI (далі - Закон № 4901) держава бере на себе зобов`язання щодо виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу, які не були погашені.
Статтею 3 Закону № 4901-VI передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою в межах спеціальних бюджетних коштів, призначених для забезпечення виконання рішень суду.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 17 вересня 2024 року у справі №200/3958/19-а.
Вказане, відповідно є ще одним, альтернативним способом виконання судового рішення, який реалізується органами казначейської служби, що дозволяє як позивачу, так і відповідачу в межах компетенції звертатися до органів казначейської служби за отриманням інформації про виконання останніми зобов`язань, зокрема, за рішеннями судів.
Отже, враховуючи вимоги частини 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону № 4094-IX, що діє з 19.12.2024), колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для заміни способу і порядку виконання рішення суду у даній адміністративній справі шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача нарахованої, але невиплаченої суми пенсії.
Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглянувши доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, заява про зміну способу та порядок виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.11.2022 у справі № 640/1077/22 задоволенню.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 312, 315, 317, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення - задовольнити.
Змінити спосіб виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.11.2022 у справі № 640/1077/22 із:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 83 відсотка сум грошового забезпечення на підставі довідки Державної фіскальної служби України про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 23.11.2021 № 359/П/99-99-09-02-14» на:
«Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; код ЄДРПОУ - 42098368) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) нараховану, але невиплачену суму пенсії в розмірі 399 267, 02 грн. (триста дев`яносто дев`ять тисяч двісті шістдесят сім гривень 2 копійки)».
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 19.03.2026.