Справа № 132/4199/25 
Провадження № 33/801/420/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2026 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн 00 коп. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп. 
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
У скарзі ОСОБА_1 зазначає про безпідставне посилання суду першої інстанції на встановлення факту керування ним транспортним засобом у момент ДТП та відповідно вживання ним, як водієм, алкогольних напоїв, так як матеріали справи не містять таких доказів. Рапорт працівника поліції не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення. У матеріалах справи відсутні докази факту керування ним транспортним засобом, а запис не містить таких відомостей. Факт здійснення ним керування транспортним засобом та вживання алкогольних напоїв після ДТП не підтверджується матеріалами справи. 
Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки у судове засідання 13 березня 2026 року він не з`явився через хворобу. Лише 24 березня 2026 року він отримав фотокопію постанови суду першої інстанції з матеріалів справи. Загальний доступ в Єдиному державному реєстрі судових рішень надано лише 18 березня 2026 року. Відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. 
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги, визначені ст. 294 КУпАП, а також те, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у його відсутність.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Калинівським районним судом Вінницької області винесено 13 березня 2026 року та згідно супровідного листа від 18 березня 2026 року направлено на адресу ОСОБА_1 (а.с.12-16). 
Тобто апеляційна скарга мала бути подана ОСОБА_1 до 23 березня 2026 року.
ОСОБА_1 у судовому засіданні при винесенні оскаржуваної постанови присутнім не був, з матеріалами справи ознайомився 24 березня 2026 року (а.с.18).
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано 27 березня 2026 року. Доказів того, що ОСОБА_1 раніше отримав копію оскаржуваної постанови матеріали справи не місять.
Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім під час прийняття оскаржуваної постанови, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що він раніше отримував копію оскаржуваної постанови, і подав апеляційну скаргу на третій день після ознайомлення з матеріалами справи, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №536609, складеного командиром взводу 1 взводу 1 роти 1 бат. БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Чернишем Є.І., 10 грудня 2025 року о 00 год. 00 хв. в с. Лісова Лисіївка по вул. Шевченка, 67, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Magnum», д.н.з. « НОМЕР_1 », після вчинення ДТП, до якого був причетний, вживав алкогольні напої, а саме пиво, чим порушив вимоги п.2.10 є Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП (а.с.1).
У підпункті є) пункту 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зазначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Частиною четвертою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано також:
1. Копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №536580, складеного інспектором 2 взводу 1 роти 1 бат. БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Тарапатою Б.І., відповідно до якого 10 грудня 2025 року о 02 год. 00 хв. в с. Лісова Лисіївка по вул. Шевченка, 67, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Magnum 440», д.н.з. « НОМЕР_1 », з причепом Stas S34-3C1, д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду (металевий паркан), що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та іншого майна, а саме паркан. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 та п.13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.5).
2. Копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №536623, складеного інспектором 2 взводу 1 роти 1 бат. БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Тарапатою Б.І., відповідно до якого 10 грудня 2025 року о 02 год. 00 хв. в с. Лісова Лисіївка по вул. Шевченка, 67, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Renault Magnum 440», д.н.з. « НОМЕР_1 », з причепом Stas S34-3C1, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив наїзд на перешкоду (металевий паркан) та залишив місце ДТП. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.10 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП (а.с.6).
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена матеріалами справи, а саме: копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 536609 від 10 грудня 2025 року; рапортом командира взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції Черниша Є. від 10.12.2025 року; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 536580 від 10 грудня 2025 року; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 536623 від 10 грудня 2025 року; копією постанови судді Калинівського районного суду Вінницької області від 27 січня 2026 року у справі №132/4233/25; відеозаписом з нагрудних бодікамер (відеореєстраторів) працівників органу Національної поліції.
Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Висновок суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП України, а саме вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
У ч. 7 ст. 294 КУпАП зазначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що факт здійснення ним керування транспортним засобом та вживання алкогольних напоїв після ДТП не підтверджується матеріалами справи. 
Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю.
Отже, при розгляді справи необхідно встановити факт наявності ДТП (склад правопорушення за ст. 124 КУпАП - порушення правил дорожнього руху) та факт вживання  ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №536609 від 10 грудня 2025 року, ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав алкогольні напої.
Будь-яких заперечень щодо викладених у протоколі обставин ОСОБА_1 не висловив, від надання пояснень згідно ст. 63 Конституції України відмовився.
Апеляційний суд бере до уваги, що постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 27 січня 2026 року у справі №132/4233/25 ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 3 400 (три тисячі чотириста) гривень (а.с.28). 
Тобто  ОСОБА_1 визнано винним у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди та у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна за згаданими вище протоколами серії ЕПР1 №536580 та ЕПР1 №536623 від 10 грудня 2025 року.
Відтак, факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №536609 є доведеним.
На одному із відеозаписів з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, як ОСОБА_1 без будь-яких сумнівів вказує, що він вживав спиртні напої зранку 10 грудня 2025 року, а дорожньо-транспортна пригода мала місце вночі (з 09 грудня на 10 грудня 2025 року). Беззаперечним є той факт, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. Тобто ОСОБА_1 вживав спиртні напої після ДТП, у вчиненні якого останнього визнано винним, і до проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, яке завершилось, так і не почавшись, через категоричну відмову ОСОБА_1 від його проведення.
Відтак, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження факту вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв після ДТП.
Доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 
постановив:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 13 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало