Дата документу 24.03.2026	Справа № 554/2619/26	
 	Провадження № 3/554/427/2026	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» березня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі: головуючого - судді Сметаніної А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з УПП в Полтавській області ДПП (адреса: 38751, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2в) у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Полтави, працюючого командиром відділення-водієм 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Полтавській області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , 
- за ст. 124 КУпАП, 

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Середина-Буда, Сумської області, працюючого водієм ДП «СОЛЮШН», проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , 
- за ст. 124 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №594579, 18 лютого 2026 року о 08 годині 01 хвилину, водій ОСОБА_1 в м. Полтава, по вул. Європейська, 24/42, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ SENS», д/н НОМЕР_3 , не переконався, що водій ОСОБА_2 , керуючи ТЗ FORD Transit 350, д/н НОМЕР_4 ввімкнув лівий покажчик повороту та здійснив випередження даного ТЗ з лівого боку, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, чим порушив п. 14.2 б ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

18 лютого 2026 року о 08 годині 01 хвилину, водій ОСОБА_2 , в м. Полтава, по вул. Європейська, 24/42, керуючи транспортним засобом «FORD Transit 350, д/н НОМЕР_4 , по вул. Шевченка, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності, перед поворотом ліворуч на вул. Європейську, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ SENS», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив п.п.10.1, 10.4 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. 

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Сідліченко В.В. просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, у зв?язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а водія ОСОБА_2 притягти до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, про що надав письмові пояснення та клопотання про закриття провадження, в якому зазначив, що ОСОБА_1 рухався по вулиці Шевченка в м. Полтава, район Центрального ринку, від світлофору на перехресті вулиць Європейська та Шевченка та далі по вулиці Шевченка в напрямку територіального підрозділу ДСНС, де він працює. Вказана ділянка дороги має три смуги для руху: 1) прямо або ліворуч; 2) прямо (вперед); 3) прямо або праворуч. Автомобіль ЗАЗ SENS ОСОБА_1 рухався прямо по своїй смузі руху та в її межах. ОСОБА_1 на світлофорі на перехресті Європейська та Шевченка завчасно зайняв крайню ліву смугу та перетинав перехрестя в її межах прямо, з метою одразу після проїзду перехрестя здійснити поворот ліворуч до місця несення служби. Жодного перестроювання, відхилення праворуч чи ліворуч, прискорення, з метою випередження або інших маневрів не здійснював. Інший учасник дорожнього руху, який рухався на транспортному засобі FORD TRANSIT 350, д.н.з НОМЕР_5 , перетинаючи перехрестя, почав виконувати поворот ліворуч у напрямку вулиці Європейської з середньої смуги, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 . Удар прийшовся саме у праву бокову частину транспортного засобу ОСОБА_1 , тобто фактично переднім лівим кутом свого автомобіля він в`їхав у правий бік автомобіля ОСОБА_1 . Така локалізація пошкоджень об`єктивно свідчить, що транспортний засіб ОСОБА_1 уже знаходився в крайній лівій смузі та рухався по ній, а зіткнення сталося через виконання іншим водієм повороту ліворуч з середньої смуги. Якби ОСОБА_1 здійснював обгін або перестроювання, характер пошкоджень був би іншим, удар мав би припасти на передню частину його автомобіля або на лівий бік транспортного засобу іншого учасника. Наявна схема ДТП чітко демонструє, що саме інший водій, перебуваючи праворуч, не дотримався безпечного бокового інтервалу та, змінюючи напрямок руху, допустив наїзд на автомобіль ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку у крайній лівій смузі. Будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 порушення п.14.2 б ПДР, органом поліції не надано. Лише протокол про адміністративне правопорушення та пояснення іншого водія при відсутності прямих доказів не може бути єдиним та достатнім доказом доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що з протоколом він не згоден також просив закрити провадження у справі відносно нього, зазначив, що рухався по вул. Шевченка в м. Полтава. На перехресті вул. Шевченка – Європейської мав намір здійснити рух ліворуч на вул. Європейську. Однак на перехресті водій ТЗ ЗАЗ SENS не побачив увімкнений лівий покажчик його повороту та здійснив його випередження з лівої сторони, в результаті чого відбулось зіткнення, було пошкоджено ліве дзеркало та ліве крило його ТЗ. Вважає, що в його діях відсутні порушення ПДР України.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 - адвоката Сідліченка В.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Відповідно до вимог ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, настає, якщо учасниками дорожнього руху були порушені правила дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад), тобто настання реальних наслідків у вигляді ушкодження певних об?єктів. Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності, є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

В п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.205 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суб?єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушень Правил дорожнього руху.

Вирішуючи питання про наявність в діях водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушень ПДР України, що мало наслідком спричинення дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступного: 

Відповідно до п.1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п.1.3 ПДР).
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п.1.4 ПДР).
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Пункт 14.2.б ПДР визначає, що перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч. 

Відповідно до п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п.10.4 ПДР України, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.
Так, зі схеми місця ДТП від 18.02.2026, яка без зауважень підписана учасниками даної події вбачається, що остання відображає напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення, взаємне розташування транспортних засобів після зіткнення, механічні пошкодження, які отримали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме ТЗ «ЗАЗ SENS», д/н НОМЕР_3 – бокова права частина, а ТЗ FORD Transit 350, д/н НОМЕР_4 – бокова ліва частина. 
Крім того, зі схеми місця ДТП вбачається, що ТЗ «ЗАЗ SENS», д/н НОМЕР_3 рухався у крайній лівій смузі, а ТЗ FORD Transit 350, д/н НОМЕР_4 – в середній смузі для руху. 

З пояснень водія ОСОБА_2 вбачається, що він мав намір повернути ліворуч, вказане свідчить про те, що ОСОБА_2 перед поворотом ліворуч на вул. Європейську не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, маючи намір повертати ліворуч із середньої смуги для руху. 

З пояснень представника ОСОБА_1 , які підтверджується даними схеми місця ДТП, вбачається, що ОСОБА_1 на світлофорі на перехресті Європейська та Шевченка рухався у крайній лівій смузі та перетинав перехрестя в її межах прямо. 
Наявна схема ДТП свідчить про те, що саме водій ОСОБА_2 , перебуваючи на середній смузі для руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та, змінюючи напрямок руху, допустив наїзд на автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку у крайній лівій смузі. 

Локалізація пошкоджень ТЗ, а саме «ЗАЗ SENS», д/н НОМЕР_3 – бокова права частина та FORD Transit 350, д/н НОМЕР_4 – бокова ліва частина свідчать про те, що фактично передньою боковою лівою частиною автомобіль FORD Transit 350 здійснив зіткнення у праву бокову частину автомобіля «ЗАЗ SENS». Така локалізація пошкоджень об`єктивно свідчить, що транспортний засіб ОСОБА_1 знаходився в крайній лівій смузі та рухався по ній прямо, а зіткнення сталося через виконання водієм ОСОБА_2 зміщення в ліву сторону з наміром здійснити повороту ліворуч з середньої смуги для руху. 

У зв?язку з викладеним доводи ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 здійснював обгін, перестроювання чи випередження його автомобіля не відповідають дійсності, оскільки при такому б маневрі характер пошкоджень був би іншим. 

Відтак характер пошкоджень автомобіля ОСОБА_1 , дорожня обстановка, рух його автомобіля та виконання ним повороту ліворуч з середньої смуги для руху свідчить про те, що саме ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 ПДР України. 

Всі доводи водія ОСОБА_2 , надані в судовому засіданні, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами і розцінюються судом як версія захисту, з метою уникнення адміністративної відповідальності за скоєне. 

Доказів того, що ТЗ під керуванням ОСОБА_1 здійснював обгін, перестроювання, випередження чи будь-які інші маневри, матеріали справи не містять, а отже відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.1.4.2 б ПДР України.

Зібрані працівниками поліції докази, які долучені до матеріалів справи стосуються фактичних обставин справи, є належними та допустимим, та в своїй сукупності відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «FORD Transit 350, д/н НОМЕР_4 , по вул. Шевченка, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності, перед поворотом ліворуч на вул. Європейську, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем «ЗАЗ SENS», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті порушення саме водієм ОСОБА_2 п.п.10.1, 10.4 ПДР України ПДР України сталась дорожньо-транспортна пригода, а отже наявний причинний зв?язок між порушенням правил дорожнього руху ОСОБА_2 та настанням відповідних наслідків у виді механічних пошкоджень автомобілів та заданих матеріальних збитків. 

Щодо наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то суд зазначає, що в даному випадку, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП, оскільки доказів того, що він здійснював обгін, випередження, перестроювання чи будь-яке інше маневрування, матеріали справи не містять, а отже й порушення вимог п.14.2 б ПДР України останній не допускав. 

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд доходить висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, оскільки такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а тому, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

А в діях ОСОБА_2 навпаки суд вбачає наявність ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівником поліції вимог ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП при складенні протоколів про адміністративні правопорушення, схеми місця ДТП, а також інших долучених до протоколів матеріалів, суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу вказаного судового рішення щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

При визначенні виду й міри адміністративного стягнення, згідно ст. 33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушників, ступінь їх провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З огляду на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу правопорушників, інші обставини в справі, вважаю за можливе призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення у межах санкції статті, у вигляді штрафу.

Крім того, відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
При цьому, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2026 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3 328 грн.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовій збір в розмірі 665 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 33, 40-1, 124, ч.1, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, Законом України «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п?ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок в дохід держави (отримувач: ГУК Полтавської області/ 21081300; код ЄДРПОУ: 37959255; Банк отримувача: Казначейство України «ЕАП»;номер рахунок (IBAN): UA048999980313050149000016001; код класифікації доходів бюджету: 21081300). Стягувач - УПП в Полтавській області ДПП (Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2в).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106. Стягувач – ТУ ДСА України у Полтавській області (вул. Соборності, 17, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ - 26304855).

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 

Суддя Шевченківського районного суду
міста Полтави:        Аліна СМЕТАНІНА