П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/8356/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Осіпова Ю.В.,
– Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року про прийняття звіту про виконання рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , які полягають в ненарахуванні грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.01.2020 до 19.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 29.01.2020 до 31.12.2020, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 „Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2021 до 31.12.2021 виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 „Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 „Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2023 до 19.05.2023 виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 „Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум.
09 січня 2025 року Миколаївським окружним адміністративним судом було видано виконавчі листи по справі.
08 вересня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю, в якій заявник просив суд встановити Військовій частині НОМЕР_1 строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі №400/8356/24.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати у місячний строк до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 у справі № 400/8356/24.
20 жовтня 2025 року відповідачем подано до суду звіт про виконання рішення.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року в прийнятті звіту відмовлено та встановлено військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 у справі № 400/8356/24, який становив три місяці з дати отримання копії цієї ухвали
26 січня 2026 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов звіт відповідача про виконання рішення суду.
У звіті відповідач зазначив, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.11.2024 у справі № 400/8356/24 Військовою частиною НОМЕР_1 вживаються заходи щодо виконання вказаного рішення, разом з тим виплата коштів відповідно до перерахунку грошового забезпечення буде здійснено після надходження на казначейські рахунки Військової частини НОМЕР_1 відповідних бюджетних асигнувань. Заявник також вказував, що Військова частина НОМЕР_1 вживає всіх можливих заходів щодо виконання вказаного рішення, орієнтовні строки виконання рішення у справі №400/8356/24 – негайно після надходження на казначейські рахунки Військової частини НОМЕР_1 відповідних бюджетних асигнувань. На підтвердження виконання рішення суду відповідача надав заявку-розрахунок на фінансування від 09.12.2025 за КЕКВ 2800.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року прийнято звіт Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення суду від 29.11.2024 у справі № 400/8356/24.. 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, тому просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції або змінити оскаржувану ухвалу, встановивши військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі №400/8356/24 два місяці з моменту отримання ухвали.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції в порушення імперативних приписів частини 11 статті 382-3 КАС України (у зв`язку з неповним виконанням рішення суду) не було встановлено військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання судового рішення. Також апелянт зазначає, що Військовою частиною НОМЕР_1 не було надано належних та допустимих доказів (заявок на отримання фінансування на виконання рішення суду на новий бюджетний період – січень 2026 року за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»), які свідчили б про вчинення Військовою частиною НОМЕР_1 всіх належних від неї дій, спрямованих на виконання рішення суду.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем вжито всіх заходів щодо виконання рішення відповідно до покладених судом зобов`язань та в межах повноважень, визначених чинним законодавством. При цьому, суд дійшов висновку про неможливість самостійного виконання відповідачем рішення суду у цій справі, що обумовлюється відсутністю у відповідача необхідного фінансового ресурсу та бюджетних коштів для виплати позивачу грошового забезпечення.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Положеннями ст. 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Статтею 382 КАС України передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.
Згідно із приписами статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Приписами ч.1 ст. 382-3 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.
При цьому колегія суддів наголошує, що з урахуванням мети та засад інституту судового контролю, у разі встановлення судового контролю у межах адміністративної справи, прийняття звіту суб`єкта владних повноважень можливе лише у випадку повного та безумовного виконання судового рішення. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі №400/8356/24, яке набрало законної сили, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за періоди з з 29.01.2020 до 19.05.2023 та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум. 
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що Військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 , однак не здійснено виплату різниці грошового забезпечення.
За таких обставин, колегія суддів констатує, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі №400/8356/24 відповідачем в повному обсязі не виконане, що свідчить про відсутність правових підстав для прийняття звіту суб`єкта владних повноважень.
Відсутність відповідних бюджетних асигнувань та вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання рішення суду, є виключно підставою для незастосування до відповідача заходів процесуального примусу, однак не свідчить про можливість стверджувати про виконання судового рішення та прийняття звіту суб`єкта владних повноважень.
Більш того, судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки доводам позивача, що згідно роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, викладеного у листі від 08.12.2025 за вих. №220/13/28114, виконання рішення суду, яке стосується виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців». 
Враховуючи викладене, дослідивши звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі №400/8356/24, колегія суддів зауважує, що він не свідчить про виконання рішення суду, а отже висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для прийняття зазначеного звіту є помилковими.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 11 ст. 382-3 КАС України, перебачено, що якщо суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Положеннями ч.3 ст. 382-1 КАС України визначено, що встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про прийняття звіту відповідача в межах судового контролю та наявність підстав для прийняття нового судового рішення про відмову у прийняття звіту, а також встановлення нового строку подання звіту.

Керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд,- 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року – задовольнити. 
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року про прийняття звіту про виконання рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у прийнятті звіту Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі №400/8356/24.
Встановити Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі №400/8356/24.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 у строк протягом 60 днів з дня отримання даної постанови подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі №400/8356/24.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко