Справа № 420/19094/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
встановив:
I. Зміст позовних вимог.
До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач) у якому, просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно відмови у реєстрації та розгляді заяви ОСОБА_1 від 09.05.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєструвати й розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.05.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” та прийняти відповідне рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 на особливий період на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
II. Позиція сторін.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, будучи здобувачем рівня освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" позивач має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У зв`язку з тим, що Протоколом від 20.01.2025 № 40 ІНФОРМАЦІЯ_4 звільнила Позивача від призову на військову службу під час мобілізації терміном до 09.05.2025 року, він 09.05.2025 скерував за допомогою оператора поштового зв`язку “Укрпошта” на ім`я ІНФОРМАЦІЯ_5 нову заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надавши повторно пакет документів, який раніше був долучений до заяви від 13.01.2025 року. Незважаючи на це, Відповідач у своєму листі від 14.05.2025 року № 4537 повідомив про те, що ним не розглядалась заява Позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 09.05.2025 року, оскільки Позивач повинен подати дану заяву особисто, прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_3 і пред`явити військово-обліковий документ. Вважаючи дії Відповідача, пов`язані з відмовою зареєструвати та розглянути заяву Позивача про оформлення відстрочки від призову під час мобілізації від 09.05.2025 року, які призвели до позбавлення Позивача можливості отримати відстрочку від призову на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», є протиправними та такими, що порушують норми Порядку № 560 та ЗУ “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, Позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідачі не скористались правом на подання відзиву на позов, у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення їм ухвали суду від 19.06.2025 про відкриття провадження у справі, електронний примірник якої доставлено до їх електронних кабінетів, що підтверджується відповідною довідкою, що наявна в матеріалах справи.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 19.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Цією ж ухвалою до участі у справі в якості другого відповідача залучено Комісію з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Окрім того, зобов`язано відповідачів разом з відзивом на позов надати суду належним чином засвідчену копію: заяви позивач від 03.05.2025 про відстрочку від призову за мобілізацією на підставі ст. 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” з додатками до них, та рішення/лист про розгляд вказаних заяв з доказами їх повідомлення/отримання позивачем ( у разі їх не надання позивачем); пояснення з доказами та нормативно-правовим обґрунтуванням підстав оскаржуваної відмови у реєстрації та розгляді заяви ОСОБА_1 від 09.05.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Ухвалою суду від 02.07.2025 відмовлено у задоволені заяви позивача про забезпечення позову.
Оскільки відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 .
13.01.2025 позивач скерував на ім`я ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з тим, що був зарахований на І курс студентом-аспірантом на контрактній основі за денною формою навчання до Університету політичних та економічних наук «Константін Стере» Республіки Молдова.
За результатами розгляду вказаної заяви, Протоколом Комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.01.2025 № 40 задоволено у звільненні ОСОБА_1 від призову на військову службу під час мобілізації терміном до 09.05.2025, що підтверджується листом голови Комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.02.2025 № 1343.
09 травня 2025 року Позивачем було скеровано на ім`я ІНФОРМАЦІЯ_5 заяву, якою повідомив, що є особою, яка на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. На підставі викладеного просив розглянути його заяву та оформити в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Про результати розгляду заяви та прийняте рішення прошу повідомити його письмово за адресою, що зазначена у заяві. У додатках до вказаної заяви вказано наступні документи: 1 Лист-повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо задоволення у звільненні від призову на військову службу по мобілізації терміном до 09 травня 2025 року. 2. Копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 ;3. Копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 18.05.1999 р., Копія військового квитка серії НОМЕР_1 ; 5. Копія договору на навчання в докторантурі № 2412Д від 01.11.2024 року в Університеті європейських політичних та економічних досліджень “Константін Стере” (румунською та українською мовами); 6. Копія студентського квитка № 2412Д в Університеті європейських політичних та економічних досліджень “Константін Стере” (румунською та українською мовами; 7. Копія Сертифікату № 27 від 02.12.2024 року (румунською та українською мовами); 8. Копія Диплома молодшого спеціаліста серії НОМЕР_2 від 16.07.2001 року; 9. Копія Диплома спеціаліста серії НОМЕР_3 від 30.06.2004 року; 10. Копія Диплома бакалавра серії НОМЕР_4 від 02.06.2008 року; 11. Копія Диплома спеціаліста серії НОМЕР_5 від 02.04.2009 року; 12.Пояснення поважності причини відсутності довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО.
14.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_6 листом за вих. № 4537 за результатами розгляду його заяви щодо одержання відстрочки від призову на військову, службу під час мобілізації, на особливий період, яка надійшла засобами поштового та цитуючи норми абз. 1 та 2 п. 58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 повідомив ОСОБА_1 про необхідність в найкоротший термін особисто з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи при собі для пред`явлення військово-обліковий документ та відповідні документи, що підтверджують право на відстрочку та для вирішення питань щодо порушень військового обліку.
Вважаючи дану відмову ІНФОРМАЦІЯ_6 у реєстрації та розгляді заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» протиправними діями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
V. Норми права, які застосував суд.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України Про військовий обов`язок військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII, ( далі - Закон № 2232-XII ) яким передбачено
- від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.( частина 5 статті 1 Закону № 2232-XII);
- призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законами України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.( абзац перший частини першої статті 39 Закону № 2232-ХІІ)
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин станом на травень 2025 року), яким передбачено, зокрема,
- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. (стаття 1 Закону № 3543-XII)
- призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин. ( частина 5 статті 22 Закону № 3543-XII)
- призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури. ( пункт 1 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-ХІІ);
- перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. ( частина 7 статті 23 Закону № 3543-ХІІ).
-відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України., не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. ( частина 8 статті 23 Закону № 3543-ХІІ).
Відповідно до частини п`ятої статті 33 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30 грудня 2022 р. № 1487 про Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок № 1487, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин станом на травень 2025 року).
Додатком № 2 до Порядку № 1487 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» підпунктом 11 пункту 1 передбачено, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право громадян на відстрочку від призову на базову військову службу.
16.05.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 560 Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період ( далі – Порядок № 560 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин травень 2025 року), якою передбачено, зокрема
- відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію ( пункт 56 Порядку № 560).
- для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації). ( абзаци 1-3 пункту 57 Порядку № 560).
- за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання. ( абзац перший -другий пункту 58 Порядку № 560).
- за наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (абзац перший пункту 59 Порядку № 560).
- комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання. Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних. Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. ( абзаци 1-4 пункту 60 Порядку № 560).
- про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6. Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку. (абзаци 6-8 пункту 60 Порядку № 560).
- відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку. (абзац 10 пункту 60 Порядку № 560).
-відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надана (оформлена) відповідно до пунктів 57-58-1 цього Порядку, у разі продовження строку проведення мобілізації продовжується районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки без повторного надання військовозобов`язаним документів, що підтверджують право на відстрочку, за наявності у нього законних підстав на відстрочку (відповідно до раніше поданих військовозобов`язаним документів для оформлення відстрочки) на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку проведення мобілізації, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави для відстрочки, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки. . (абзац 11 пункту 60 Порядку № 560).
Відповідно до Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” ( додаток 5 Порядку № 560) для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту”, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури – документами, що підтверджують право на відстрочку є для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, а також докторантів - довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти; 
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення № 154), пунктом 1 якого визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з абз. 9 п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
VI. Оцінка та висновок суду.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що розгляд питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється комісіями, створеними при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах), які за результатами розгляду заяви та підтвердних документів ухвалюють рішення про надання або відмову у наданні відстрочки.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалам справи, позивач будучи військовозобов`язаним та особою, яка на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки є студентом-аспірантом на контрактній основі за денною формою навчання до Університету політичних та економічних наук «Константін Стере» Республіки Молдова.
20 січня 2025 року протоколом № 40 рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 було задоволено у звільненні Позивача від призову на військову службу по мобілізації терміном до 09 травня 2025 року згідно заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 13.01.2025 року, про що свідчить лист-відповідь голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 від 18.02.2025 року № 1343.
У зв`язку з тим, що термін наданої відстрочки був дійсний до 09.05.2025 року, Позивач за допомогою оператора поштового зв`язку “Укрпошта” 09.05.2025 року скерував на ім`я ІНФОРМАЦІЯ_5 нову заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», додавши документи, що підтверджують таке право на відстрочку.
За результатами розгляду вказаної заяви позивача, ІНФОРМАЦІЯ_6 листом від 14.05.2025 № 4537 повідомив позивача про необхідність особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_7 маючи при собі для пред`явлення військово-обліковий документ та відповідні документи, що підтверджують право на відстрочку та для вирішення питань щодо порушень військового обліку.
Отже, за позицією позивача предметом оскарження у даній справі є протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_3 , які полягають у не реєстрації та не розгляді його заяви від 09.05.2025 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Вирішуючи дані спірні правовідносини з урахуванням встановлених судом обставин, суд вказує про таке.
Як зазначалось вище, обов`язок прийняття рішення про відстрочку від призову покладено на комісії, створені при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а відтак звернення позивачем вказаних позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_7 є помилковим.
Натомість, відповідач-2 - ІНФОРМАЦІЯ_8 , до компетенції якої належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання поштою від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права, не прийняла рішення за наслідком розгляду цієї заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в наданні відстрочки від призову.
При цьому суд враховує, що індивідуальний акт державного органу - це юридична форма рішення суб`єкта владних повноважень, виданого (прийнятого) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк і цей акт породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
В свою чергу, лист голови Комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 від 14.05.2025 року № 4537 є лише відповіддю на звернення щодо надання відстрочки та носить інформативний характер стосовно особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для вирішення питань щодо порушень військового обліку.
Суд звертає увагу, що Порядком № 560 не передбачено обов`язку особистого відвідування територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подання заяви та документів на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Отже, позивачем дотримано процедуру особистого подання (направлення) документів, з метою реалізації його права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
В той же час, обов`язок «особисто подати» та «особисто прибути» не є тотожнім у спірних правовідносинах. При цьому, відповідачем не ставиться під сумнів, що заява позивача була направлена ним особисто.
Крім того, суд зазначає, що заява від 09.05.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” була повторно подана позивачем у зв`язку з закінченням терміну попередньої наданої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пунктів 57-58-1 Порядку № 560.
При цьому, за вищенаведеними нормами абз. 11 пункту 60 Порядку № 560, у разі продовження строку проведення мобілізації продовжується районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки без повторного надання військовозобов`язаним документів, що підтверджують право на відстрочку, за наявності у нього законних підстав на відстрочку (відповідно до раніше поданих військовозобов`язаним документів для оформлення відстрочки) на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку проведення мобілізації, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави для відстрочки, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки.
Суд зазначає, що протиправна бездіяльність - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
За загальним правилом діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень. 
Отже, під протиправними діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов`язану з виконанням дій, які такий суб`єкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими пов`язана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури.
З огляду на встановлені обставини, суд вважає помилковою позицією позивача, що у даних спірних правовідносинах мають місце "протиправні дії", оскільки відсутність належним чином оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або про вмотивовану відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 08 лютого 2022 року №160/6762/21, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.
З огляду на встановлені судом обставини, керуючись ст. 9 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не прийняття протокольного рішення про надання або відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за результатами розгляду заяви Позивача від 09.05.2025 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі 1 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" розглянути заяву Позивача від 09.05.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі 1 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з прийняттям рішення про надання або відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Щодо позовних вимог в частині відмови ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєструвати заяву Позивача від 09.05.2025 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, то в ході розгляду даної справи вказані вимоги не знайшли свого підтвердження, а відтак не підлягають задоволенню.
У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість позовних вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
VII. Розподіл судових витрат.
Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як встановлено судом, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 937,90 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 25.06.2025 р.
Оскільки спір виник внаслідок протиправної бездіяльності відповідача-2, визнаної за результатом розгляду даної справи протиправною, тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 в розмірі 968,96 грн., що відповідає розміру судового збору при поданні до адміністративного суду позову в електронній формі фізичною особою, який містить одну вимогу немайнового характеру, в електронній формі. ( 3028,*0,4*0,8) ( пункт 3 частини другої статті 4, частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI).
Щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн. суд зазначає наступне.
Витрати на професійну правничу допомогу врегульовані статтею 134 КАС України, якою передбачено, зокрема,
- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).
- для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (ч. 3 ст.134 КАС України).
- для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 4 ст.134 КАС України).
- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 5 ст.134 КАС України).
- у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 6 ст.134 КАС України).
- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ( частина 7 статі 134 КАС України)
Розподіл судових витрат врегульований статтею 139 КАС України, якою передбачено, зокрема, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. ( частина 7 статі 139 КАС України)
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.( частина 9 статі 139 КАС України)
Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) передбачено, зокрема, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. ( пункт 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI)
З огляду на наведені вище правові норми є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування понесених документально підтверджених ним витрат на правничу допомогу.
При цьому, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Отже, ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару адвоката у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалося адвокатом Тарасенко Оксаною Юріївною, що підтверджується Ордером на надання правничої допомоги серії ВН № 1473147 від 10.02.2025 року, виданим адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально.
На підтвердження обґрунтованості витрат на правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн. представником позивача надано наступні документи, зокрема
- договір про надання правничої допомоги №10-2/02/25 від 10.02.2025 р., укладений між Адвокатом Тарасенко О.Ю. (далі - Адвокат), з однієї сторони, та Крайнюк О.А. (далі - Клієнт), з другої сторони, про те, що Адвокат бере зобов`язання надавати Клієнту правничу допомогу по представництву інтересів Клієнта, у т.ч. в адміністративних судах. Розмір оплати послуг Адвоката, порядок оплати послуг Адвоката та відшкодування витрат Адвоката, пов`язаних з наданням правової допомоги, визначаються сторонами окремо в додатковій угоді до даного договору, відомості якої складають адвокатську таємницю. ( пункти 1 та 3 цього Договору)
- додаткову угоду № 1-КР до договору №10-2/02/25 від 10.02.2025 р. про надання правничої допомоги, якою сторони погодили наступний зміст доручення: захист прав, свобод та законних інтересів КЛІЄНТА під час судового розгляду в адміністративних судах справи щодо оскарження відмови ІНФОРМАЦІЯ_1 у реєстрації та розгляді заяви ОСОБА_1 від 09.05.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
- акт наданих послуг від 27.10.2025 р., за яким Адвокат передав, а Клієнт прийняв наступні юридичні послуги Адвоката: аналіз законодавства, пошук судової практики та консультація клієнта (1 година) * 2000 грн = 2000 грн; написання позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії по справі № 420/19094/25 (2 години) * 3500 грн = 7000 грн.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, враховуючи зміст та обсяг наданих послуг, суд враховує наступне.
Суд зауважує, що надані документи дійсно дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх загальну вартість. 
Однак, при вирішенні питання стосовно розподілу витрат, пов`язаних із правовою допомогою адвоката, суд насамперед звертає увагу на те, що предмет спору у цій справі не є складним, наслідком чого є розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Витрати на збирання доказів та організація подання позову до суду фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову.
У той же час, суд не оспорює права адвоката (адвокатського об`єднання) самостійно визначати гонорар, однак, у даному конкретному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару була врахована складність даної справи та інші істотні обставини. Наявні у матеріалах цієї справи документи на обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для їх відшкодування у вказаному розмірі (9000 грн.) з іншої сторони у справі, адже відповідний розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Суд наголошує на тому, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023р. №910/7032/17).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, приписи ч.5 ст.134 і п.2 ч.9 ст.139 КАС України, несуттєву складність справи, яка, у свою чергу, не мала публічного інтересу, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності розподілу витрат на правничу допомогу, а також часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та їх стягнення з відповідача-2 у розмірі 4000,00 грн., що цілком відповідає вимогам розумності та співмірності.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,
вирішив:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не прийняття рішення про надання або відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.05.2025 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі 1 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Зобов`язати Комісію з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.05.2025 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі 1 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти рішення про надання або відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 968,96 ( дев`ятсот шістдесят вісім грн. 96 коп.) гривень.
Стягнути з Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 ( чотири тисячі грн. 00 коп.) гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна