Справа № 504/161/26 
Номер провадження 2/504/2379/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2026	с-ще Доброслав 	

Доброславський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Якиміва А.В.,
з участю секретаря судових засідань Ємельяненко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав Одеської області, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
ВСТАНОВИВ:
Доброславським районним судом Одеської області здійснюється розгляд позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 23.10.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Сторони мають неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що підставою розірвання шлюбу є ті обставини, що шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з кінця 2024 року, спільного господарства сторони не ведуть, шлюб існує формально, його збереження неможливе.
Позивач самостійно виховує та матеріально забезпечує сина, відповідач матеріально не допомагає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2817 грн, щомісячно.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову було передано в провадження судді Якиміву А.В.
Ухвалою судді Доброславського районного суду Одеської області від 12.01.2026 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Позивача про судовий розгляд справи було повідомлено належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження за зареєстрованим місцем її проживання, яка вручена останній 17.02.2026 року.
Відповідача про судовий розгляд справи було повідомлено шляхом направлення ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатками до неї за зареєстрованим місцем проживання відповідача, які вручені останньому 18.02.2026 року. Відзиву на позовну заяву від відповідача, у визначений судом п`ятнадцятиденний строк, до суду не надійшло. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на те, що розгляд даної справи здійснений у спрощеному провадженні без виклику учасників, підстави для проведення заочного розгляду справи відсутні.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 23.10.2019 року зареєстрували шлюб, реєстрацію проведено Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблено відповідний актовий запис №1202. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».
Сторони мають спільну неповнолітню дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , видане Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 03.08.2020 року. 
Син проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи.
Відповідно до ч. 1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.
Таким чином, суд вважає встановленим, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, не встановлено фактів, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
В матеріалах справи відсутні дані про працевлаштування відповідача, її доходи та стан її здоров`я.
Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.
Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину, а саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Положенням статей 181, 182 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. В разі відсутності домовленості між батьками дитини про її утримування, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі її матері, батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 
Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.
Згідно до положень ч.1 ст. 141 та ст. 180 СК України, мати і батько (батьки) мають рівні права та обов`язки щодо дитини, зокрема щодо утримання дитини.
Згідно частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (висновок в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18).
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
ОСОБА_2  є чоловіком працездатного віку, його стан здоров`я дозволяє працювати та сплачувати аліменти, протилежного судом не встановлено. 
Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: - 2 817 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років - 3 512 гривень.
Враховуючи надані позивачем докази та зазначені нею обставини, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини та те, що позивач утримує дитину, займається її вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить рекомендований розмір аліментів на одну дитину, щомісячно, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також таким, що буде справедливим, співмірним (пропорційним), і відповідатиме потребам дитини. Доказів неможливості відповідача надавати вищевказане забезпечення дитини, судом не здобуто.
Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, тому, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір, сплачений нею за позовну вимогу про розірвання шлюбу. При цьому, позивачем судовий збір сплачений в більшому розмірі ніж передбачено п. 1.3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого, за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу встановлена ставка судового збору у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1331,20 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при пред`явленні позову не сплачувала судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, то на виконання вимог 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Враховуючи наведене та керуючись Конституцією України, ст. ст. 24,55,56,110,112,113,180,181,182,191 СК України, ст. ст.82, 141, 142, ч. 4 ст.206,265,273,274 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 23.10.2019 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що зроблено відповідний актовий запис №1202.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 2817  гривень, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 08.01.2026 і до досягнення  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судові витрати в розмірі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня (двадцять) копійок
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня (двадцять) копійок судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено та підписано 17.03.2026 року.

Суддя : Якимів А. В.