ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/3543/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Ясиновського І.Г. 
за участю:
секретаря судового засідання – Лазірської Ж.Е., 
представника позивача - Магди В.А., 
представника відповідача – Ткаченко А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" до Головного управління ДПС в Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
В С Т А Н О В И В:
18 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:
від 20.11.2024 № 00167250704 за формою "Р", яким Товариству з обмеженою відповідальністю "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 5958081,25 грн, з яких основна сума грошового зобов`язання 4766465 грн, штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1191616,25 грн;
від 20.11.2024 № 00167270704 за формою “В4”, яким Товариству зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 991 130 грн;
від 20.11.2024 № 00167280704 за формою “Д”, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 3723422,35 грн, з яких основна сума грошового зобов`язання 2604839,88 грн, штрафні (фінансові) санкції у розмірі 651209,97 грн, пеня в розмірі 467 372,50 грн;
від 20.11.2024 № 00167290704 за формою “Д”, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 2244806,35 грн, з яких основна сума грошового зобов`язання 0 грн, штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2115442,03 грн, пеня в розмірі 128644,32 грн;
від 20.11.2024 № 00167300704 за формою “Д”, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 298212,34 грн, з яких основна сума грошового зобов`язання 208624,03 грн, штрафні (фінансові) санкції у розмірі 52156,01 грн, пеня в розмірі 37432,30 грн;
від 20.11.2024 № 00167320704 за формою “Д”, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 181573,07 грн, з яких основна сума грошового зобов`язання 0 грн., штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170845,28 грн, пеня в розмірі 10727,79 грн;
від 20.11.2024 № 00167370704 за формою “ПС”, яким до Товариства застосовано штрафні (фінансові) санкції з сумі 73340,00 грн;
№00021500704 від 25.02.2025 за формою “ПС”, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 100,00 грн. 
Позовні вимоги товариство мотивує протиправністю прийнятих контролюючим органом спірних податкових-повідомлень рішень, оскільки товариство не допускало порушень, встановлених у висновках акту перевірки від 14.10.2024 №14431/16-31-07-04-02/39534633. Позивач категорично не погоджується з твердженнями податкового органу стосовно того, що фінансового-господарська діяльність контрагентів позивача - ТОВ «МАРІГОЛД» (код ЄДРПОУ 41447655), ТОВ «Ю.Р.С.» (код ЄДРПОУ 41824609), ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ» (попередня назва ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» (код ЄДРПОУ 39951881), ТОВ «ІД ФІШ СТАІЛ» (попередня назва ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» (код ЄДРПОУ 43919168) здійснювалась поза межами правового поля, без досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а метою укладення цивільно-правових відносин та проведення операцій було штучне формування податкового кредиту, оскільки господарські взаємовідносини між товариством та вказаними контрагентами мали реальний характер, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, складеними з дотриманням чинного законодавства, на підставі яких складені та зареєстровані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, а позивачем правомірно сформовано податковий кредит, який відображено у податковому та бухгалтерському обліку. Висновки контролюючого органу в цій частині є суб?єктивними та оціночними припущеннями працівників, які проводили перевірку, не підтверджені жодними належними, достовірними та достатніми доказами, що виключає можливість брати до уваги наведені в акті перевірки доводи, як на підтвердження нереальності господарських операцій Товариства з такими контрагентами. Щодо висновків про порушення позивачем положень чинного податкового законодавства у зв`язку з не включенням податкових зобов?язань на суму ПДВ 35 576,06 грн до декларації з ПДВ за жовтень 2019 року за податковою накладною №18 від 31.10.2019, то позивач вважає їх безпідставними, так як в ході проведення перевірки останнім на запит контролюючого органу надавали відповідні пояснення, в яких зазначено, що податкова накладна №18 від 31.10.2019 на суму ПДВ 35 576,06 грн була виписана та зареєстрована в ЄРПН на неплатника помилково - це є зайво складена податкова накладна, в бухгалтерському обліку дана податкова накладна не відображена, оскільки по ній не виникає жодна з подій для її складання, визначена п. 187.1 ст. 187 ПК України. Стосовно доводів податкового органу про порушення позивачем термінів сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 14 086 366,21 грн позивач зауважує на їх помилковість, оскільки згідно даних бухгалтерської довідки кредиторська заборгованість станом на 01.07.2019 по 641 рахунку «Розрахунки за ПДФО» за ознакою виплаченого доходу 106 у сумі 2 921 555,86 грн виникла внаслідок помилкового та некоректного нарахування податку з 2016 року. В акті перевірки працівниками контролюючого органу зазначено, що попереднім актом документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Чорнухинський край» від 22.10.2019 №1290/16-31-05-01-10/39534633 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 було підтверджено факт наявності кредиторської заборгованості. Однак позивач зауважує, що в дійсності актом документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Чорнухинський край» від 22.10.2019 №1290/16-31-05-01-10/39534633 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 не встановлено порушення товариством розміру та строків нарахування і перерахування (сплати) до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період 01.01.2016 по 30.06.2019. Зокрема, в акті перевірки від 22.10.2019 року №1290/16-31-05-01-10/39534633 вказано, що залишок на 30.06.2029 (кінець періоду, що перевірявся) кредиторської заборгованості зі сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб становить 2 917 261,72 грн. Водночас, на аркуші 29 акту перевірки від 22.10.2019 вказано, що перевіркою дотримання строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб встановлено, що податок на доходи фізичних осіб перераховувався до бюджету своєчасно. З огляду це, актом документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Чорнухинський край» від 22.10.2019 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 не було встановлено та зафіксовано будь-яких порушень товариством розміру нарахування та строків перерахування (сплати) до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період 01.01.2016 по 30.06.2019. Жодні податкові повідомлення рішення у цій частині на підставі висновків акту від 22.10.2019 контролюючим органом не приймалися. Поряд з цим, до позивача не може бути застосовано штрафні (фінансові) санкції відповідно до статті 117 ПКУ за неподання повідомлень про об`єкти оподаткування (форма 20-ОПП), оскільки відповідальність відповідно до цієї статті настає виключно за порушення строків чи неподання заяви про взяття на облік платника податків або несвоєчасну зміну облікових даних платника. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/3543/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що ГУ ДПС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнухинський Край", з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2019 по 30.06.2024. За результатами перевірки складено акт від 14.10.2024 №14431/16-31-07-04-02/39534633, згідно висновку якого встановлено порушення: 1. п. 44.1, п.44.3 ст. 44, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме заниження ПДВ на загальну суму 4766465 грн., в т.ч. за жовтень 2023 року – 4766465 грн.; 2. п. 44.1, п.44.3 ст. 44, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 декларації по ПДВ) на загальну суму 991130 грн., в т.ч. за червень 2024 року – 991130 грн.; 3. пп. 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. ”а” п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого недоутримано та не перераховано суму податку з доходів фізичних осіб в загальній сумі 2604839,88 грн., в тому числі за червень 2024 року 2604839,88 грн.; 4. пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.57.1 ст.57,пп. 168.1.1, пп.168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. ”а” п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого несвоєчасно сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 14086366,21 грн, в т.ч. за 2 півр. 2019 року у сумі 2530913,63 грн., за 2020 рік у сумі 2782247,92 грн., за 2021 рік у сумі 2836214,36 грн., за 2022 рік у сумі 3259680,31 грн., за 2023 рік у сумі 2588991,54 грн., за 2024 рік у сумі 88318,45 грн.; 5. пп. 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. ”а” п. 176.2 ст. 176 з врахуванням вимог пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ, із змінами та доповненнями, ТОВ "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" недоутримано та не перераховано суму військового збору в загальній сумі 208624,03 грн., в тому числі за червень 2024 року 208624,03грн.; 6. пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.57.1 ст.57,пп. 168.1.1, пп.168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. ”а” п. 176.2 ст. 176 з врахуванням вимог пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ, із змінами та доповненнями, в результаті чого несвоєчасно сплачено військовий збір в сумі 1147707,96 грн, в т.ч. за 2 півр. 2019 року у сумі 210860,5 грн., за 2020 рік у сумі 227480,52 грн., за 2021 рік у сумі 236351,31 грн., за 2022 рік у сумі 249382,74 грн., за 2023 рік у сумі 216273,01 грн., за 2024 рік у сумі 7359,88грн. 7. п. 5 ст.8, п.8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (зі змінами та доповненнями) в результаті проведення коригування єдиного внеску розмірі 6182,53 грн., у тому числі в лютому 2024 року на суму 6182,53 грн.; 8. пп.271.1.1 та пп.271.1.2 п.271.1 ст.271, п.286.4 ст.286, п.288.1, 288.3, 288.5 ст.288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме занижено орендну плату за землю в розмірі в розмірі 89 695,04 грн. в т.ч. за 2020 рік на суму 89 695,04 грн., 9. п.292 1.1, п.292 1.2 ст. 292 1, пп.293.9.1 пп.293.9 ст.293, п.294.1 ст.294, пп.295.9.1 п.295.9 ст.295, пп.295.9.2 п.295.9 ст.295, пп.295.9.5 п.295.9 ст.295 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме занижено єдиний податок в розмірі 23 845,57 грн., в т.ч. за 2020 рік – 22263,79 грн., за 2021 рік – 1581,78 грн.; 10. п.63.3 ст.63, Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), п.8.1, 8.2 ст.8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011. N 1588 із змінами та доповненнями, а саме невнесення інших змін до своїх облікових даних (не подано 72 повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням). Вказані висновки мотивовані тим, що перевіркою фактів і обставин, що ґрунтуються на даних результатів заходів податкового контролю, податкової звітності та інших джерел інформації встановлено, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «МАРІГОЛД», ТОВ «Ю.Р.С.», ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ" (ТОВ "ДЕКА-ТРАНС ЛТД" ), ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ ФІШ СТАІЛ" (ТОВ "АГРО ТРАК ТРАНС") здійснювалась поза межами правового поля без досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а лише з метою укладання цивільно-правових відносин та проведення операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування податкового кредиту. Також перевіркою повноти і своєчасності перерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб встановлено, що ТОВ "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" у періоді, що підлягав перевірці, здійснювало перерахування не в повному обсязі та з порушенням термінів сплати податку до бюджету при виплаті доходів по оренді паїв. По підприємству ТОВ "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" станом на 01.07.2019 по 6411 рахунку «Розрахунки за ПДФО» по ознаці доходу 106 «Дохід від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду» рахувалась кредиторська заборгованість у розмірі 2 921 555,86 гривень. В ході перевірки підприємством надано бухгалтерську довідку від 10.11.2021 року, щодо причин наявності кредиторської заборгованості станом на 01.07.2019 по 6411 рахунку «Розрахунки за ПДФО» по ознаці виплаченого доходу 106 у сумі 2 921 555,86 грн. Згідно даних бухгалтерської довідки ТОВ "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" від 10.11.2021, дана кредиторська заборгованість виникла за рахунок невірного та некоректного нарахування податку з 2016 року. Крім того, ТОВ "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" утримана сума податку з доходів фізичних осіб перерахована несвоєчасно, в результаті чого несвоєчасно сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 14086366,21 грн, в т.ч. за 2 півр. 2019 року у сумі 2 530 913,63 грн., за 2020 рік у сумі 2 782 247,92 грн., за 2021 рік у сумі 2 836 214,36 грн., за 2022 рік у сумі 3 259 680,31 грн., за 2023 рік у сумі 2 588 991,54 грн., за 2024 рік у сумі 88 318,45 грн. По підприємству ТОВ "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" станом на 01.07.2019 по 642 рахунку «Військовий збір» по ознаці доходу 106 «Дохід від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду» рахувалась кредиторська заборгованість у розмірі 208861,14 грн. В ході перевірки підприємством надано бухгалтерську довідку від 28.06.2024 року, щодо причин наявності кредиторської заборгованості станом на 01.07.2019 року по 642 рахунку «Військовий збір» по ознаці виплаченого доходу 106 у сумі 208 861,14 грн. Згідно даних бухгалтерської довідки ТОВ "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" від 28.06.2024, дана кредиторська заборгованість виникла за рахунок не вірного та некоректного нарахування податку з 2016 року. ТОВ "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" порушено пп. 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. ”а” п. 176.2 ст. 176 з врахуванням вимог пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ, із змінами та доповненнями, ТОВ "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ", в результаті чого недоутримано та непереаховано суму військового збору в загальній сумі 208 624,03 грн., в тому числі за червень 2024 року 208 624,03грн. Крім того, ТОВ "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" утримана сума військового збору осіб перерахована несвоєчасно, в результаті чого несвоєчасно сплачено військовий збір в сумі 1 147 707,96 грн, в т.ч. за 2 півр. 2019 року у сумі 210 860,5 грн., за 2020 рік у сумі 227 480,52 грн., за 2021 рік у сумі 236 351,31 грн., за 2022 рік у сумі 249 382,74 грн., за 2023 рік у сумі 216 273,01 грн., за 2024 рік у сумі 7359,88грн. Також ТОВ "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" використовувались в господарській діяльності земельні ділянки. У період з 01.07.2019 по 30.06.2024 ТОВ "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" повідомлення за формою 20-ОПП - відомості про дані об`єкти оподаткування не подавало. Земельні ділянки були об`єктом оподаткування плати за землю. На підставі вище викладеного ГУ ДПС у Полтавській області вважає, що податкові повідомлення - рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами країни, тобто правомірно, тому адміністративний позов є безпідставним, необґрунтованим нормами матеріального права та не підтверджений належними доказами, тобто таким, що задоволенню не підлягає.
У відповіді на відзив на позовну заяву позивач наполягає на реальності його господарських взаємовідносин з контрагентами ТОВ «МАРІГОЛД», ТОВ «Ю.Р.С.», ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ" (ТОВ "ДЕКА-ТРАНС ЛТД" ), ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ ФІШ СТАІЛ" (ТОВ "АГРО ТРАК ТРАНС"), а також вказує на відсутність у позивача обов`язку відповідати за взаємовідносини його контрагентів із іншими контрагентами по ланцюгу. Крім того, вказує, що зазначаючи про наявність у позивача заборгованості з ПДФО та ВЗ контролюючий орган ні в акті перевірки, ні у відзиві на позову заяву не вказує базу оподаткування, тобто не зазначає на підставі чого утворилась зазначена заборгованість у відповідному розмірі та за який період. Позивач наголошує на тому, що некоректне відображення нарахування ПДФО та ВЗ в програмі 1С (бухгалтерському обліку) з 2016 року, яке позивачем було самостійно виявлено та відкориговано бухгалтерськими проводками, не є та не може свідчити про наявність у позивача заборгованості з податку та доходи фізичних осіб та військового збору у відповідних розмірах на початок та закінчення проведення перевірки. Відповідач не надав будь-яку оцінку наданим позивачем бухгалтерським довідкам з нарахування ПДФО та ВЗ, а тому прийшов до хибного та безпідставного висновку про наявність у позивача заборгованості з податків та зборів. Щодо застосованої до позивача відповідальності за неподання форм 20-ОПП, то товариство звертає увагу на те, що в акті перевірки вказано, що позивачем не подано 72 заяви за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням за період 01.07.2019-30.06.2024, за що до товариства застосована відповідальність на підставі статті 117 ПКУ. Разом з тим, позивач зазначає, що диспозиція статті 117 ПК України не передбачає відповідальності за неподання звітів чи повідомлення щодо об`єкта оподаткування. Крім того, відповідно до п. 63.3 статті 63 ПК України на платника податків покладається обов`язок подання заяви про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку, а Порядком №1588 врегульовано питання подання платником податків повідомлення форми 20-ОПП, що є різними за змістом документами. Стаття 117 ПК України передбачає відповідальність за порушення, пов`язані лише зі взяттям на облік платника податків та своєчасною зміною облікових даних платника, і не стосується повідомлень про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням.
Протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала.
Заслухавши доводи представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
У період з 27.08.2023 по 07.10.2024 (термін перевірки продовжувався згідно наказу від 18.09.2024 №2690-П на 10 робочих днів) посадовими особами ГУ ДПС у Полтавській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Чорнухинський Край" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2019 по 30.06.2024, за результатами якої складено акт від 14.10.2024 №14431/16-31-07-04-02/39534633 /а.с. 26-232, т.1/.
Згідно з висновками вищевказаного акту встановлено порушення ТОВ "Чорнухинський Край":
1. п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме заниження ПДВ на загальну суму 4 766 465 грн., в т.ч. за жовтень 2023 року – 4 766 465 грн.;
2. п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 декларації по ПДВ) на загальну суму 991 130 грн., в т.ч. за червень 2024 року – 991 130 грн.; 
3. пп. 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. ”а” п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого недоутримано та непераховано суму податку з доходів фізичних осіб в загальній сумі 2 604 839,88 грн., в тому числі за червень 2024 року 2 604 839,88 грн.;
4. пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 57.1 ст. 57, пп. 168.1.1, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. ”а” п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого несвоєчасно сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 14 086 366,21 грн, в т.ч. за 2 півр. 2019 року у сумі 2 530 913,63 грн., за 2020 рік у сумі 2 782 247,92 грн., за 2021 рік у сумі 2 836 214,36 грн., за 2022 рік у сумі 3 259 680,31 грн., за 2023 рік у сумі 2 588 991,54 грн., за 2024 рік у сумі 88 318,45 грн.; 
5. пп. 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. ”а” п. 176.2 ст. 176 з врахуванням вимог пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ, із змінами та доповненнями, результаті чого ТОВ "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" недоутримано та непераховано суму військового збору в загальній сумі 208 624,03 грн., в тому числі за червень 2024 року 208 624,03грн.;
6. пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 57.1 ст. 57,пп. 168.1.1, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. ”а” п. 176.2 ст. 176 з врахуванням вимог пп. 1.4, пп. 1.5, пп. 1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ, із змінами та доповненнями, в результаті чого несвоєчасно сплачено військовий збір в сумі 1 147 707,96 грн, в т.ч. за 2 півр. 2019 року у сумі 210 860,5 грн., за 2020 рік у сумі 227 480,52 грн., за 2021 рік у сумі 236 351,31 грн., за 2022 рік у сумі 249 382,74 грн., за 2023 рік у сумі 216 273,01 грн., за 2024 рік у сумі 7359,88грн;
7. п. 5 ст. 8, п. 8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (зі змінами та доповненнями) в результаті проведення коригування єдиного внеску розмірі 6182,53 грн., у тому числі в лютому 2024 року на суму 6182,53 грн.;
8. пп. 271.1.1 та пп. 271.1.2 п. 271.1 ст. 271, п. 286.4 ст. 286, п. 288.1, 288.3, 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме занижено орендну плату за землю в розмірі в розмірі 89 695,04 грн. в т.ч. за 2020 рік на суму 89 695,04 грн.;
9. п. 292 1.1, п. 292 1.2 ст. 292 1, пп. 293.9.1 пп. 293.9 ст. 293, п. 294.1 ст.294, пп. 295.9.1 п.295.9 ст.295, пп. 295.9.2 п. 295.9 ст. 295, пп. 295.9.5 п. 295.9 ст. 295 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме занижено єдиний податок в розмірі 23845,57 грн., в т.ч. за 2020 рік – 22263,79 грн., за 2021 рік – 1581,78 грн.;
10. п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), п. 8.1, 8.2 ст. 8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 N 1588 із змінами та доповненнями, а саме невнесення інших змін до своїх облікових даних (не подано 72 повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням).
На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом відносно позивача 20.11.2024 винесені, зокрема, податкові повідомлення-рішення:
№00167250704 за формою «Р», яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 5 958 081,25 грн, з яких основна сума грошового зобов`язання 4 766 465 грн, штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 191 616,25 грн;
№00167270704 за формою «В4», яким товариству зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 991 130 грн;
№00167280704 за формою «Д», яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 3 723 422,35 грн, з яких сума грошового зобов`язання 2 604 839,88 грн, штрафні (фінансові) санкції у розмірі 651 209,97 грн, пеня в розмірі 467 372,50 грн;
№00167290704 за формою «Д», яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 2 244 806,35 грн, з яких сума грошового зобов`язання 0 грн, штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2 115 442,03 грн, пеня в розмірі 128 644,32 грн;
№00167300704 за формою «Д», яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 298 212,34 грн, з яких основна сума грошового зобов`язання 208 624,03 грн, штрафні (фінансові) санкції у розмірі 52 156,01 грн, пеня в розмірі 37 432,30 грн;
№00167320704 за формою «Д», яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 181 573,07 грн, з яких основна сума грошового зобов`язання 0 грн, штрафні фінансові санкції у розмірі 170 845,28 грн, пеня в розмірі 10 727,79 грн;
№00167370704 за формою «ПС», яким до товариства застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 73 340,00 грн /а.с. 1-55, т.2/.
Позивач не погодився із зазначеними податковими повідомленнями-рішення та подав скаргу до ДПС України /а.с.56-73, т.2/.
За результатами розгляду скарги ДПС України було прийнято рішення від 05.02.2025 №3406/6/99-00-06-01-01, яким ДПС України залишила без змін податкові повідомлення-рішення, при цьому, зобов`язала ГУ ДПС у Полтавській області винести нове повідомлення-рішення про застосування до товариства штрафних (фінансових) санкцій у сумі 100,00 грн за неподання звітності форми 20-ОПП /а.с. 74-88, т.2/. 
Як наслідок, контролюючим органом відносно позивача 25.02.2025 винесено податкове повідомлення-рішення №00021500704 за формою «ПС», яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 100,00 грн /а.с. 89-92, т.2/.
Не погодившись із правомірністю винесення вищевказаних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання їх протиправними та скасування. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначено нормами Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).
Щодо податкових повідомлень-рішень від 20.11.2024 №00167270704 та №00167250704 
Положеннями пункту 14.1.36 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).
Також пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 200.1. статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу –
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.4. статті 200 ПК України).
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Зазначена правова позиція неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду, зокрема від 28.04.2020 у справі №826/15568/16, від 10.04.2020 у справі №808/954/17, від 09.09.2021 у справі №460/2315/19 від 15.08.2023 у справі №380/1281/22.
Згідно вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового документального підтвердження сум податкового кредиту, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», так само характеризує і податковий облік.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимогам статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України щодо достовірності доказів.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, наявність у платника податків первинних документів в підтвердження задекларованих сум податкового кредиту, є підставою для одержання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту та право платника відносити відповідні суми до витрат, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми податкового кредиту та відповідних витрат, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з встановленими обставинами мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.
Крім того, при вирішенні податкових спорів суд враховує презумпцію добросовісності платника податків за якою передбачається економічна виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.
У акті перевірки від 14.10.2024 №14431/16-31-07-04-02/39534633 контролюючий орган формує висновки про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «МАРІГОЛД», ТОВ «Ю.Р.С.», ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ" (ТОВ "ДЕКА-ТРАНС ЛТД"), ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ ФІШ СТАІЛ" (ТОВ "АГРО ТРАК ТРАНС") та зазначає, що фінансово-господарська діяльність останніх здійснювалась поза межами правового поля без досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а лише з метою укладання цивільно-правових відносин та проведення операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб з метою штучного формування податкового кредиту, в тому числі для позивача. 
З цього приводу суд вважає за доцільне зазначити наступне.
Господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «МАРІГОЛД» (код ЄДРПОУ 41447655) відбувались на підставі укладеного договору доручення №25/10-19 від 25.10.2019, відповідно до якого позивач (Довіритель) доручає ТОВ «МАРІГОЛД» (Повіреному) вчинити від імені і за рахунок Довірителя всі необхідні дії з транспортно-експедиційного обслуговування, спрямовані на отримання карантинних сертифікатів, ветеринарних свідоцтв, протоколів лабораторних досліджень на наявність ГМО на різні партії товару. 
За умовами вказаного договору ТОВ «МАРІГОЛД» надало позивачу послуги по сертифікації кукурудзи фуражної (ветеринарні свідоцтва) на загальну суму ПДВ, що підтверджується актами надання послуг: №155 від 31.10.2019, №186 від 22.11.2019. Оплата за надані послуги була проведена позивачем на підставі платіжного доручення №7797483469 від 31.10.2019.
Згідно Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «МАРІГОЛД» на адресу ТОВ «Чорнухинський край» виписано та зареєстровано податкову накладну від 31.10.2019 №59 на суму 48979,50 грн, в тому числі ПДВ 8163,25 грн.
При цьому, мета господарських взаємовідносин позивача з даним контрагентом обумовлена необхідністю отримати ветеринарні свідоцтва для подальшого продажу кукурудзи на експорт та в межах України (на вимогу покупців сільськогосподарської продукції). 
Господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «Ю.Р.С.» (код ЄДРПОУ 41824609) відбувались в межах наступних укладених договорів: 
1. Договору про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №26-092018-13 від 26.09.2018, за умовами якого виконавець надав замовнику послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, що підтверджується актами надання послуг: №92 від 07.10.2019, №93 від 12.10.2018, №94 від 14.10.2019, №109 від 15.10.2018, №110 від 17.10.2019, №129 від 19.10.2019, №130 від 23.10.2019, №131 від 26.10.2019, №153 від 30.10.2019, №166 від 29.10.2019. Оплата за надані послуги проведена на підставі платіжних інструкцій: №56768121 від 22.10.2019, №56768122 від 22.10.2019, №56768123 від 22.10.2019, №7797483478 від 05.11.2019, №7797483497 від 05.11.2019, №7797483482 від 05.11.2019, №7797483519 від 12.11.2019, №7797483516 від 12.11.2019, №7797483559 від 21.11.2019, №7797483560 від 21.11.2019.
2. Договору про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №04/09/20-7 від 04.09.2020, за умовами якого виконавець надав замовнику послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, що підтверджується актами надання послуг: №44 від 24.09.2020, №96 від 13.10.2020, №121 від 16.10.2020, №122 від 17.10.2020, №123 від 21.10.2020, №145 від 22.10.2020, №146 від 25.10.2020, №147 від 26.10.2020, №148 від 28.10.2020, №149 від 30.10.2020, №178 від 30.10.2020, №200 від 10.11.2020. Оплата за надані послуги проведена на підставі платіжних інструкцій: №6464315666 від 06.10.2020, №6464315780 від 03.11.2020, №6464315825 від 10.11.2020, №6464315826 від 10.11.2020, №6464316149 від 22.12.2020, №6464315828 від 10.11.2020, №6464315827 від 10.11.2020, №6464315829 від 10.11.2020, №6464315855 від 12.11.2020, №6464315856 від 12.11.2020, №6464315888 від 17.11.2020, №6464315911 від 25.11.2020.
3. Договору про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №07/09/21-11 від 07.09.2021, за умовами якого виконавець надав замовнику послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, що підтверджується актами надання послуг: №145 від 13.10.2021, №172 від 18.10.2021, №182 від 20.10.2021, №183 від 22.10.2021, №184 від 24.10.2021, №185 від 25.10.2021, №234 від 01.11.2021, №235 від 01.11.2021, №236 від 02.11.2021, №237 від 02.11.2021, №238 від 03.11.2021, №258 від 04.11.2021, №259 від 05.11.2021, №260 від 08.11.2021, №282 від 09.11.2021, №283 від 10.11.2021, №284 від 11.11.2021, №285 від 12.11.2021, №286 від 13.11.2021, №287 від 15.11.2021, №306 від 17.11.2021, №307 від 22.11.2021, №345 від 25.11.2021, №346 від 26.11.2021, №347 від 29.11.2021, №361 від 07.12.2021. Оплата за надані послуги проведена на підставі платіжних інструкцій: №3783 від 21.102.2021, №3939 від 04.11.2021, №3942 від 04.11.2021, №3941 від 04.11.2021, №3990 від 09.11.2021, №4056 від 16.11.2021, №4809 від 30.12.2021, 34808 від 30.12.2021, №4816 від 30.12.2021, №4810 від 30.12.2021, №4817 від 30.12.2021, №4126 від 24.11.2021, №4136 від 25.11.2021, №4135 від 25.11.2021, №4184 від 30.11.2021, №4185 від 30.11.2021, №4285 від 07.12.2021, №4286 від 07.12.2021, №4530 від 14.12.2021, №4531 від 14.12.2021, №4538 від 14.12.2021, №4537 від 14.12.2021, №4546 від 14.12.2021, №4616 від 16.12.2021, №4617 від 16.12.2021, №4622 від 16.12.2021.
На виконання умов вказаних договорів ТОВ «Ю.Р.С.» надало позивачу транспортні послуги на загальну суму 7 474 346 грн в тому числі ПДВ 1 245 724,25 грн, про що складено та зареєстровано відповідні податкові накладні.
З приводу господарських відносин позивача з ТОВ «ТД ФІШ СТАІЛ» (попередня назва ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» (код ЄДРПОУ 43919168), суд зазначає, що в рамках укладеного договору транспортного перевезення №TEO-A-040120-АТT від 04.01.2021 між ТОВ «Чорнухинський край» (Замовник) та ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» (Перевізник), позивачу надавались перевізником послуги по перевезенню вантажів на території України, що підтверджується складеними між сторонами актами надання послуг: №2 від 16.01.2021, №4 від 17.01.2021, №16 від 30.01.2021 та відповідними ТТН до кожного акту надання послуг. 
Оплата за надані перевізником послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом проведена замовником в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями: №90 від 28.01.2021, №92 від 28.01.2021, №411 від 26.02.2021.
На виконання умов зазначеного договору ТОВ «ТД ФІШ СТАІЛ» (попередня назва ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» (код ЄДРПОУ 43919168) надало позивачу послуги по перевезенню вантажів на території України на загальну суму 4 803 018 грн, в тому числі ПДВ 800 503 грн, про що складено та зареєстровано податкові накладні від 16.01.2021 №2, від 17.01.2021 №4 та від 30.01.2021 №22. 
Відносно господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ» (попередня назва ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» (код ЄДРПОУ 39951881), суд зазначає, що на підставі укладеного договору про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №23/04/2019-13 від 23.04.2019, ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» (Виконавець) надавав замовнику послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом, що підтверджується складеними між сторонами актами надання послуг: №232 від 08.10.2019, №234 від 08.102.2019, №243 від 12.10.2019, №246 від 12.10.2019, №250 від 25.09.2019, №251 від 26.09.2019, №256 від 15.10.2019, №263 від 17.102.2019, №273 від 21.10.2019, №281 від 01.11.2019, №295 від 01.11.2019, №300 від 06.11.2019, №306 від 08.11.2019, №335 від 20.11.2019, №336 від 20.11.2019 та відповідними товарно-транспортними накладними до актів надання послуг.
Оплата за надані послуги проведена на підставі платіжних інструкцій: №56768095 від 15.10.2019, №56768096 від 15.10.2019, №7797483426 від 24.10.2019, №7797483425 від 24.10.2019, №67797483520 від 12.02.009, №077974483521 від 12.11.2019, №7797483435 від 24.1.2019, №7797483462 віл 29.10.2019, №7797483427, №7797483487 від 05.11.2019, №7797483517 від 12.11.2019, №69198078 від 17.12.2019, №7797483652 від 12.12.2019, №7797483645 від 10.12.2019, №69198066 від 10.12.2019, №69198067 від 10.12.2019.
Крім того, між позивачем (замовник) та ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» (виконавець, перевізник) були укладені договір про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №02/09/20-11 від 02.09.2020 та договір транспортного перевезення №01/07-20-4К від 01.07.2020, за умовами яких виконавець (перевізник) надавав замовнику послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом на території України, що підтверджується актами надання послуг: №240 від 03.09.2020, №259 від 29.09.2020, №262 від 03.09.2020, №288 від 19.10.2020, №295 від 28.10.2020, №318 від 02.11.2020, №327 від 05.11.2020, №328 від 16.11.2020, №338 від 20.11.2020, №339 від 02.12.2020, №342 від 10.12.2020, №343 від 16.12.2020, №349 від 25.12.2020, №350 від 25.12.2020, №351 від 26.12.2020.
Оплата за надані послуги за вказаними договорами проведена на підставі платіжних інструкцій: №6464315687 від 08.10.2020, №6464315665 від 06.10.2020, №6464315679 від 08.10.2020, №6464315756 від 27.10.2020, №6464315770 від 30.10.2020, №6464315782 від 03.11.2020, №6464315813 від 06.11.2020, №6464315934 від 27.11.2020, №6464316011 від 03.12.2020, №6464316096 від 16.12.2020, №6464316097 від 16.12.2020, №67054382 від 28.12.2020, №16 від 11.01.2021, №17 від 11.01.2021, №18 від 11.01.2021.
На виконання умов вказаних вище договорів ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ» (попередня назва ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» (код ЄДРПОУ 39951881) надало позивачу транспортні послуги на загальну суму 22 005 761,96 грн, в тому числі ПДВ 3 667 626,94 грн, про що складено та зареєстровано відповідні податкові накладні. 
Суд зауважує, що сплачені за вказаними вище договорами кошти були включені позивачем до суми податкового кредиту з ПДВ у відповідних періодах.
При цьому, суд відмічає, що в ході проведення перевірки позивачем було надано контролюючому органу копії відповідних первинних документів бухгалтерського обліку (договори, акти надання послуг, ТТН, платіжні інструкції), які підтверджують закупівлю позивачем послуг у зазначених вище контрагентів.
Щодо форми товарно-транспортних накладних, які використовувалися під час перевезення сільськогосподарських культур автомобільними перевізниками-контрагентами суд зауважує, що за кожним фактом надання послуг з перевезення вантажів складалась товарно-транспортна накладна, яка засвідчувала найменування вантажу, його кількість, маршрут перевезення, найменування автомобільного перевізника та вантажотримувача, ТТН містила усі необхідні та обов`язкові реквізити, які встановлюються до цього документу.
Форма ТТН визначена Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від14.10.1997 №363 (з наступними змінами та доповненнями), далі – Правила.
Відповідно до визначення товарно-транспортної накладної, яке міститься в абзаці двадцять сьомому глави 1 Правил, товарно-транспортна накладна — єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами. 
Тобто, ТТН, яка складається перевізниками під час перевезення вантажів, повинна містити обов`язкові реквізити, визначені законодавством.
В той же час, форма ТТН, яка наведена у додатку №7 до Правил, не є уніфікованою формою документу, а тому формат її оформлення може відрізнятись від вказаного додатку №7 за умови наявності усіх обов`язкових реквізитів, передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами.
Крім того, відповідно до п. 11.1 глави 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені Законом України «Про автомобільний транспорт», форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
У разі необхідності форма товарно-транспортної накладної може бути доповнена іншими реквізитами, з урахуванням особливостей перевезень, зокрема, умов та/або виду вантажу.
Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.
Правилами також передбачено можливість оформлення товарно-транспортної накладної в електронній формі (е-ТТН).
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Документи, передбачені Правилами, у тому числі товарно-транспортна накладна, є документами, які підтверджують факт поставки (перевезення, транспортування) придбаних та/або продаж товарно-матеріальних цінностей (товару).
Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.
Враховуючи той факт, що господарські операції між позивачем та контрагентами-автомобільними перевізниками відбувались протягом 2019-2021 років, форми складених у цей період ТТН дещо відрізнялися, однак складені оформлені ТТН містили всі обов`язкові реквізити, визначені чинним на той час законодавством.
ТТН складалися замовником (вантажовідправник) на 1 або на 2 аркушах паперу, оскільки форма ТТН не є уніфікованою для всіх суб`єктів господарювання і кожен має право самостійно визначати форму ТТН за умови внесення до неї всіх обов`язкових реквізитів.
Оскільки за умовами укладених договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом передбачалось право перевізника не тільки здійснювати перевезення вантажів, а й надавати транспортно-експедиторські послуги, в деяких оформлених ТТН за період 2019-2021 років в графі «Вантажовідправник» було зазначено іншу особу, ніж фактичного замовника.
Так, у ряді оформлених ТТН в цей період в графі «Вантажовідправник» зазначався безпосередньо автомобільний перевізник – контрагент позивача, який надавав позивачеві як безпосередньо послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом, так і транспортно-експедиторські послуги, що повністю відповідає положенням п. 11.1 глави 11 наведених Правил.
З огляду на це, суд вважає, що оформлені ТТН протягом 2019-2021 за фактом перевезення автомобільними перевізниками вантажів в межах України, були складені з дотриманням діючих на той час Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, містили всі необхідні та обов`язкові реквізити згідно чинного на той час законодавства, а оскільки форма ТТН не була та не є уніфікованою для всіх суб`єктів господарювання, складались за зразковою формою, яка відповідала додатку 7 Правил.
Зокрема, складені за наслідками господарських взаємовідносин з ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» (код ЄДРПОУ 43919168) на підставі договору транспортного перевезення №ТЕО-А-040120-АТТ від 04.01.2020 товарно-транспортні накладні містять наступну інформацію:
- в графі «Автомобільний перевізник» зазначено ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС», який виступав замовником і експедитором послуг з перевезення вантажів;
- в графі «Замовник» вказано позивача ТОВ «Чорнухинський край»;
- в графі «Вантажовідправник» зазначено ТОВ «ГРЕДЕЛІС» - елеватор на підставі Договору відповідального зберігання зерна від 02.07.2020 з ТОВ «Чорнухинський край»;
- в графі «Пункт навантаження» зазначено фактичну адресу елеватора, де зерно навантажувалось в транспортні засоби для подальшого транспортування, а в графі «Пункт розвантаження» зазначається митний брокер в терміналі порту ТОВ «ЄВТ ГРЕЙН» (м. Миколаїв).
При прийнятті вантажу в терміналі порту митний брокер ТОВ «ЄВТ ГРЕЙН» самостійно готує додаток до наданої ТТН, ставить власну печатку, яка підтверджує факт отримання вантажу від автомобільного перевізника.
Тобто, до кожної оформленої експедитором ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» товарно-транспортної накладної створювався окремий додаток, який готував в пункті розвантаження митний брокер ТОВ «ЄВТ ГРЕЙН» (м. Миколаїв).
Форма ТТН, оформлена експедитором, відповідала зразковій формі згідно додатку 7 до Правил та містила всі необхідні обов`язкові реквізити, які потрібно було зазначати в ТТН на час проведення господарських операцій.
Усі складені ТТН за господарськими операціями між позивачем та контрагентами-автомобільними перевізниками та експедиторами, зазначеними вище, надавалися перевіряючим в ході проведення документальної перевірки для дослідження. Будь-яких зауважень щодо підтвердження придбання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, а також транспортно-експедиторських послуг у податкового органу не виникло та в акті перевірки зафіксовано не було.
Поряд з цим, у актах надання послуг, які складені по факту надання зазначеними контрагентами послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в графі «Од.» (одиниця виміру) зазначено наступне: ТКМ або Т.
Як слідує зі змісту пояснень позивача, оскільки одиниця виміру показує фізичну величину, в якій будуть вимірюватися операції і на підставі яких параметрів встановлюватиметься ціна, якщо сторони наперед не знають точно обсяг та логістику (кількість необхідного транспорту для перевезення), тому в укладених договорах та складених по факту надання послуг зазначається одиниця виміру ткм (тон на кілометр шляху).
Зокрема, така одиниця виміру наданих послуг використовується під час перевезення сільськогосподарської продукції із поля на елеватор, або з поля на тік.
У разі, якщо сторони вже наперед знають точне найменування вантажу, який буде перевозитись, його обсяг (кількість) та маршрут його перевезення (з місця завантаження до місця призначення), тоді в умовах укладеного договору та актах надання послуг перевезення вантажів одразу зазначається одиниця виміру: т – тобто тони. 
Така одиниця виміру наданої послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом використовувалась під час господарських взаємовідносин позивача і зазначених контрагентів у разі перевезення сільськогосподарської продукції з елеватора в порт для експорту за межі України або перевезення продукції з одного елеватору на інший.
Отже, зазначення в актах надання послуг одиниці виміру, як то ткм (тон на кілометр) або т (тони) залежить від специфіки перевезення вантажу, зокрема, чи відомо сторонам в момент укладення договору на перевезення вантажів маршрут його перевезення, кількість вантажу, що перевозиться. 
В одних актах надання послуг, укладених по факту перевезення вантажів автомобільним транспортом, зазначається одиниця виміру ткм (тон на кілометр), а в інших – це т (тони), що відповідає умовам укладених договорів перевезення між позивачем та контрагентами.
В акті перевірки працівники контролюючого органу зазначають, що в період, за який проводилась перевірка, товариство придбавало у контрагента ТОВ «МАРІГОЛД» (код ЄДРПОУ 41447655) послуги по сертифікації кукурудзи фуражної (ветеринарні свідоцтва) на загальну суму ПДВ 8 163,25 грн. При цьому, відповідно до наявної у податкового органу інформації щодо діяльності вказаного контрагенту та його контрагентів, контролюючим органом зроблено висновок про відсутність факту реального здійснення оформлених ТОВ «МАРІГОЛД» (код ЄДРПОУ 41447655) операцій з придбання товарів/послуг та їх реалізація на адресу товариства.
До вказаного висновку працівники контролюючого органу дійшли через те, що у даного контрагента були відсутні трудові ресурси та необхідні умови для реального здійснення задокументованих з постачальниками господарських операцій щодо придбання товарів, робіт/послуг.
За твердженням контролюючого органу, ТОВ «МАРІГОЛД» (код ЄДРПОУ 41447655) здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою штучно формування податкового кредиту.
Крім того, в акті перевірки працівники контролюючого органу зазначають, що в період, за який проводилась перевірка, товариство відобразило в бухгалтерському та податковому обліку взаємовідносини з ТОВ «Ю.Р.С.» (код ЄДРПОУ 41824609) щодо придбання транспортних послуг на загальну суму ПДВ 1 245 724,00 грн.
В акті перевірки вказано, що станом на 08.09.2022 вказаний контрагент відповідав п. 8 критерії ризиковості платників ПДВ. Відповідно до наявної у податкового органу інформації щодо діяльності вказаного контрагенту, контролюючим органом зроблено висновок про неможливість виконання ТОВ «Ю.Р.С.» (код ЄДРПОУ 41824609) оформлених господарських операцій наявними трудовими ресурсами. Крім того, на думку працівників контролюючого органу, у даного контрагента були відсутні необхідні умови для реального здійснення задокументованих з постачальниками господарських операцій щодо придбання товарів, робіт/послуг.
Вказане, за твердженням контролюючого органу свідчить, що даний контрагент здійснює реєстрацію податкових накладних на реалізацію товарів/послуг з метою штучного формування податкового кредиту на користь третіх осіб.
Крім того, в акті перевірки працівники контролюючого органу зазначають, що в період, за який проводилась перевірка, товариство відобразило в бухгалтерському та податковому обліку взаємовідносини з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ» (попередня назва ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» (код ЄДРПОУ 39951881) щодо придбання транспортних послуг на загальну суму ПДВ 3 667 626,94 грн.
В акті перевірки вказано, що станом на 05.02.2021 вказаний контрагент відповідав п. 8 критеріїв ризиковості платників ПДВ. Відповідно до наявної у податкового органу інформації щодо діяльності вказаного контрагенту, контролюючим органом зроблено висновок про неможливість виконання ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ» (попередня назва ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» (код ЄДРПОУ 39951881) оформлених господарських операцій наявними трудовими ресурсами. На думку перевірячих, у даного контрагента були відсутні необхідні умови для реального здійснення задокументованих з постачальниками господарських операцій щодо придбання товарів, робіт/послуг.
Вказане, за твердженням контролюючого органу свідчить, що даний контрагент здійснює реєстрацію податкових накладних та реалізацію товарів/послуг з метою штучного формування податкового кредиту на користь третіх осіб.
Також в акті перевірки працівники контролюючого органу зазначають, що в період, за який проводилась перевірка, товариство відобразило в бухгалтерському та податковому обліку взаємовідносини з ТОВ «ТД ФІШ СТАІЛ» (попередня назва ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» (код ЄДРПОУ 43919168) щодо придбання транспортних послуг на загальну суму ПДВ 800 503,00 грн.
В акті перевірки вказано, що відповідно до рішення контролюючого органу про відповідність/невідповідність критеріям ризиковості від 21.07.2021 №2321 вказаний контрагент відповідає п. 6 критеріїв ризиковості платників ПДВ. Відповідно до наявної у податкового органу інформації щодо діяльності вказаного контрагенту, контролюючим органом зроблено висновок про неможливість виконання з ТОВ «ТД ФІШ СТАІЛ» (попередня назва ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» (код ЄДРПОУ 43919168) оформлених господарських операцій наявними трудовими ресурсами. Крім того, на думку перевірячих, у даного контрагента були відсутні необхідні умови для реального здійснення задокументованих з постачальниками господарських операцій щодо придбання товарів, робіт/послуг.
Вказане, за твердженням контролюючого органу свідчить, що даний контрагент здійснює реєстрацію податкових накладних на реалізацію товарів/послуг з метою штучного формування податкового кредиту на користь третіх осіб.
З огляду на викладене вище, контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що фінансового-господарська діяльність контрагентів позивача - ТОВ «МАРІГОЛД» (код ЄДРПОУ 41447655), ТОВ «Ю.Р.С.» (код ЄДРПОУ 41824609), ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ МОРЕ МАРКЕТ» (попередня назва ТОВ «ДЕКА-ТРАНС ЛТД» (код ЄДРПОУ 39951881), ТОВ «ТД ФІШ СТАІЛ» (попередня назва ТОВ «АГРО ТРАК ТРАНС» (код ЄДРПОУ 43919168) здійснювалась поза межами правового поля, без досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а метою укладення цивільно-правових відносин та проведення операцій було штучне формування податкового кредиту. 
Разом з тим, суд не погоджується з вищевказаними доводами посадових осіб ГУ ДПС У Полтавській області, оскільки господарські взаємовідносини між товариством та вказаними контрагентами мали реальний характер, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, складеними з дотриманням чинного законодавства, на підставі яких складені та зареєстровані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, а позивачем правомірно сформовано податковий кредит, який відображено у податковому та бухгалтерському обліку.
Висновки контролюючого органу в цій частині є суб?єктивними та оціночними припущеннями працівників, які проводили перевірку, не підтверджені жодними належними, достовірними та достатніми доказами, що виключає можливість взяти до уваги наведені в акті перевірки доводи, як на підтвердження нереальності господарських операцій товариства з такими контрагентами.
Суд зауважує, що на підтвердження виконання укладених господарських договорів з наведеними вище контрагентами під час проведення перевірки товариство надало усі необхідні первинні документи, які підтверджують фактичний рух активів та реальні зміни в майновому стані товариства.
Окрім документів у паперовому вигляді, які підтверджують факт укладення договорів, складення актів виконання робіт (надання послуг) і податкових накладних, а також проведення оплати, вказані господарські операції правомірно відображені товариством у податковому обліку та поданій контролюючому органу бухгалтерській звітності за відповідні періоди.
Позивачем в рамках проведення перевірки надано повний пакет первинних документів (договори, акти надання послуг, ТТН з відміткою про прийняття в порту, ВМД, підтвердження оплати), що підтверджує факт надання та отримання транспортних послуг, оскільки вантажоперевезення дійсно мали місце, сільськогосподарська продукція була доставлена з місця навантаження до місця призначення, тобто послуги були надані контрагентами в повному обсязі. 
Отже реальний характер господарських операцій при виконанні наведених договорів, укладених позивачем з його контрагентами, підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов?язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України.
В свою чергу, працівниками контролюючого органу в акті перевірки не наведено та не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з придбання робіт/послуг меті та завданням позивача, або що реалізація вказаних операцій не обумовлена розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
Навпаки, за результатами здійснення господарських операцій з придбання у вказаних контрагентів послуг з перевезення та транспортно-експедиційних послуг позивач отримав економічну вигоду. Крім того, замовлення таких послуг як перевезення, транспортування сільськогосподарських культур в межах господарської діяльності позивача є тим видом господарських відносин, що так чи інакше безпосередньо пов?язаний з основним видом діяльності, яку здійснює позивач, а саме вирощування сільськогосподарських зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
Щодо можливих порушень податкового та іншого законодавства зі сторони контрагентів позивача (відсутність трудових та матеріальних ресурсів, основних фондів, необхідних умов, наявність статусу ризиковості в окремі періоди тощо), то з цього приводу суд вважає за доцільне зауважити, що позивач не несе не та не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов?язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.
Отже, платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків за можливу неправомірну діяльність його контрагентів. Аналогічні правові висновки неодноразово підтверджував Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, але не виключно, від 12.06.2018 у справі №826/16272/13-а, від 04.06.2020 у справі №340/422/19, від 23.07.2020 у справі №816/1122/16 тощо.
Натомість норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв?язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.
Відсутність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Стала практика Верховного Суду напрацювала однозначну позицію, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв?язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об?єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець) товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними. 
Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб?єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер не є належним доказом у розумінні процесуального закону. На цьому неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, у постанові 19.03.2021 у справі №460/143/19.
Суд зауважує, що у спірному випадку відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов?язків, чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об?єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо. 
Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов?язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.
Принцип індивідуальної відповідальності платника податків, також доктринально закріплений у судовій практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема у справах «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії», «Булвес АД проти Болгарії», «Інтерсплав проти України», визначивши, що платник податків не може нести відповідальність за зловживання свого контрагента, якщо не буде доведено залученість цього платника до таких зловживань.
Рішенням ЄСПЛ у справі «Інтерсплав проти України» визначено, що платник податків не може відповідати за зловживання свого контрагента за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що такий платник був безпосереньо залучений до таких зловживань. 
Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов?язків, відсутність за місцезнаходження не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника з протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника. Лише сукупність обставин може свідчити на користь висновку про реальність або неможливість фактичного проведення господарських операцій.
Отже, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
За таких обставин, оскільки в силу положень частини другої статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а позивач не повинен нести відповідальність за господарську діяльність своїх контрагентів, висновки перевіряючих про нереальність господарських операцій позивача з наведеними вище контрагентами є такими, що ґрунтуються на припущеннях та не підтверджених доказах, а тому не можуть братись до уваги в якості належного обґрунтування правомірності своїх висновків.
За відсутності належних доказів, що свідчили б про безтоварність здійснених господарських операцій, позивач мав право на включення сум ПДВ по господарським операціям з контрагентами до складу свого податкового періоду у відповідні звітні податкові періоди.
Крім того, в акті перевірки працівники контролюючого органу дійшли висновку, що позивач порушив положення чинного податкового законодавства, оскільки не включив податкові зобов?язання на суму ПДВ 35 576,06 грн до декларації з ПДВ за жовтень 2019 року за податковою накладною №18 від 31.10.2019.
Так, за твердженням працівників контролюючого органу, позивачем виписана податкова накладна, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не відображена в декларації з ПДВ за жовтень 2019 року.
Разом з тим, як слідує зі змісту пояснень позивача, що надавалися на запит контролюючого органу, податкова накладна №18 від 31.10.2019 на суму ПДВ 35 576,06 грн була виписана та зареєстрована в ЄРПН на неплатника помилково - це є зайво складена податкова накладна. В бухгалтерському обліку дана податкова накладна не відображена, оскільки по ній не виникає жодна з подій для її складання, визначена п. 187.1 ст. 187 ПК України.
З огляду на це, дана податкова накладна не була включена до декларації з ПДВ за жовтень 2019 року. 
Матеріалами справи підтверджується, що 31.10.2019 ТОВ «Чорнухинський Край» було реалізовано на експорт сою в загальній кількості 2884,38 т., в т.ч 21,37 т, що була придбана 19.04.2019 року у контрагента ТОВ «Дейманівський Дар». 
Відповідно, на дану реалізації товару – 31.10.2019 позивачем було складено і зареєстровано в ЄРПН податкову накладну №16 від 31.10.2019 за ставкою ПДВ 0%.
В подальшому, ТОВ «Чорнухинський Край» заявило бюджетне відшкодування від`ємного значення ПДВ за листопад 2019 року. В ході бюджетного відшкодування контролюючим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка, за результатами якої був складений акт від 07.02.2022 №130/16-31-04-02-07/39534633.
В цьому акті контролюючим органом вказано наступне порушення: відповідно абз. б) п.198.5 ст. 198 Кодексу передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН у терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, — у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до ст. 197, підрозд. 2 розд. XX Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених пп. 197.1.28 п. 197.1 ст. 197 Кодексу та операцій, передбачених п. 197.11 ст. 197 Кодексу).
Тобто, під час придбання позивачем у контрагента сої в контрагента ТОВ «Дейманівський Дар» за ставкою ПДВ 20%, ТОВ «Чорнухинський Край» отримало суму вхідного податкового кредиту 35 576,06 грн. А при реалізації сої на експорт за ставкою ПДВ 0% виникла сума податкового зобов`язання 0,00 грн. Тому підприємство мало б зареєструвати податкову накладу на умовний продаж для компенсації різниці між «вхідним» і «вихідним» ПДВ.
05.03.2019 ТОВ «Чорнухинський Край» склало та зареєструвало податкову накладну №18 від 31.10.2019 з метою компенсації цієї різниці. Однак, реєструвати цю податкову накладну вже було не потрібно, оскільки 27.02.2020 контролюючим органом було прийняте податкове повідомлення-рішення до акту від 07.02.2022 №130/16-31-04-02-07/39534633 із зобов`язанням сплатити штрафні санкції у сумі 35 576,06 грн. 
13.03.2020 зазначена штрафна санкція погашена шляхом зменшення переплати на картці податку.
Тобто, компенсація різниці між «вхідним» і «вихідним» ПДВ відбулася шляхом сплати коштів у бюджет, а не шляхом нарахування податкового зобов`язання.
В результаті податкова накладна №18 від 31.10.2019 є зайво складеною. 
Оскільки після складання цієї податкової накладної бухгалтерія технічно не змогла (не знала яким чином) скоригувати її, остання залишилася зареєстрованою, але не включеною до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019 року.
Відтак, доводи працівників контролюючого органу про те, що позивач зобов?язаний був включити податкові зобов?язання на суму ПДВ 35 576,06 грн до декларації з ПДВ за жовтень 2019 року, є помилковими та спростовуються фактичними обставинами господарських взаємовідносин. 
Як наслідок, суд доходить висновку про необхідність визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.11.2024 №00167270704 та №00167250704.
Щодо податкових повідомлень-рішень від 20.11.2024 №00167290704, №00167280704, №00167300704, №00167320704
Правовідносини стосовно справляння податку з доходів фізичних осіб регулюються розділом IV Податкового кодексу України "Податок з доходів фізичних осіб".
За змістом пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом ІV цього Кодексу.
Відповідно до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
За приписами підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Згідно з пп. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
В акті перевірки працівниками контролюючого органу зазначено, що товариством утримана сума податку з доходів фізичних осіб перерахована несвоєчасно, чим порушено пп. 49.18.1 п.49.18 ст.49, п.57.1 ст.57, п. 168.1.1, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168, пп. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України, в результаті чого несвоєчасно сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 14 086 366,21 грн, в т.ч. за 2 півр. 2019 року у сумі 2 530 913,63 грн., за 2020 рік у сумі 2 782 247,92 грн., за 2021 рік у сумі 2 836 214,36 грн., за 2022 рік у сумі 3 259 680,31 грн., за 2023 рік у сумі 2 588 991,54 грн., за 2024 рік у сумі 88 318,45 грн.
З цього приводу суд зауважує, що в ході проведення перевірки позивачем надавалася бухгалтерська довідка від 10.11.2021 щодо причин наявності кредиторської заборгованості станом на 01.07.2019 року по 641 рахунку «Розрахунки за ПДФО» за ознакою виплаченого доходу 106 у сумі 2 921 555,86 грн. Згідно даних бухгалтерської довідки, дана кредиторська заборгованість виникла за рахунок помилкового та некоректного нарахування податку з 2016 року.
Так, в довідці вказано, що при перевірці було виявлено задвоєння нарахування ПДФО, яке виникло внаслідок технічного збою після оновлення програми 1С при переході на оновлену версію, а саме: при проведенні документа «Нарахування по паям» проводки по нарахуванню ПДФО не формувалися, тому нарахування ПДФО вносилися вручну документом «Операції». В подальшому при налаштованому автоматичному перепроведенні документів відбулося нарахування ПДФО за документом «Нарахування по паям», що спричинило задвоєння податку.
У зв`язку з цим, бухгалтерією позивача було прийнято рішення, що коригування в обліку слід відобразити на дату балансу 31.12.2021 документом в програмі 1С8 «Коригування записів регістрів» відповідними бухгалтерськими проводками.
Натомість, в акті перевірки працівниками контролюючого органу було зазначено, що попереднім актом документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Чорнухинський край» від 22.10.2019 №1290/16-31-05-01-10/39534633 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 було підтверджено факт наявності кредиторської заборгованості.
Разом з тим, суд зазначає, що фактично у висновках акту документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Чорнухинський край» від 22.10.2019 №1290/16-31-05-01-10/39534633 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 не встановлено порушення товариством розміру та строків нарахування і перерахування (сплати) до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період 01.01.2016 по 30.06.2019.
При цьому, в тексті акту перевірки від 22.10.2019 №1290/16-31-05-01-10/39534633 вказано, що залишок на 30.06.2029 (кінець періоду, що перевірявся) кредиторської заборгованості зі сплати перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб становить 2 917 261,72 грн, водночас, на сторінці 29 акту перевірки від 22.10.2019 №1290/16-31-05-01-10/39534633 зазначено, що перевіркою дотримання строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб встановлено, що податок на доходи фізичних осіб перераховувався до бюджету своєчасно.
Отже, актом документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Чорнухинський край» від 22.10.2019 №1290/16-31-05-01-10/39534633 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 не було встановлено та зафіксовано будь-яких порушень товариством розміру нарахування та строків перерахування (сплати) до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період 01.01.2016 по 30.06.2019. 
Будь-які податкові повідомлення-рішення на підставі акту перевірки від 22.10.2019 №1290/16-31-05-01-10/39534633 з цього приводу контролюючим органом не виносилися. 
Незважаючи на це, працівниками контролюючого органу, які вже проводили перевірку і склали акт від 14.10.2024, без жодних посилань на документальні докази, лише на підставі вищевказаних доводів акту перевірки від 22.10.2019 №1290/16-31-05-01-10/39534633, зроблені висновки про те, що у період, який перевірявся, позивач здійснював нарахування (перерахування) не в повному обсязі та з порушенням термінів сплати податок з доходів фізичних осіб до бюджету при виплаті доходів по оренді паїв у загальному розмірі 2 604 839,88 грн.
На переконання суду, такі твердження працівників контролюючого органу не мають під собою жодного правового та доказового підґрунтя, оскільки стверджуючи про наявність у позивача кредиторської заборгованості розміром 2 921 555,86 грн станом на 01.07.2019 по 6411 рахунку «Розрахунки за ПДФО» по ознаці доходу 106 «Дохід від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду», відповідач не зазначає в акті перевірки базу оподаткування, на підставі якої було розраховано розмір такої заборгованості по податку на доходи фізичних осіб.
В свої додаткових поясненнях відповідач посилається на те, що у платника податку станом на 01.07.2019 згідно даних бухгалтерського обліку по 6411 рахунку «Розрахунки за ПДФО» по ознаці доходу 106 «Дохід від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду» рахувалась кредиторська заборгованість у розмірі 2 921 555,86 грн.
Однак, суд не погоджується з такими доводами податкового органу та вважає за доцільне зазначити наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: - назву документа (форми); - дату складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Оборотно-сальдова відомість не є первинним документом та не може підтверджувати наявність заборгованість по сплаті податків. 
Крім того, товариством під час перевірки були надані пояснення щодо помилкового нарахування на рахунку 6411 ПДФО та надано бухгалтерську довідку.
При нарахуванні та виплаті доходу (орендної плати) фізичним особам ТОВ “Чорнухинський край” виступає податковим агентом, на якого покладено обов`язок щодо утримання ПДФО та ВЗ при виплаті такого доходу.
Сплата ПДФО і ВЗ відбувається одночасно з перерахуванням грошових коштів на банківський рахунок фізичної особи (пп. 168.1.2 ПКУ).
Контроль за утриманням і сплатою ПДФО і ВЗ покладено на банківські установи.
Податковий агент повинен подати до банку платіжний документ на сплату ПДФО, військового збору та на виплату доходу фізичній особі.
У випадку, коли дохід виплачується в натуральній формі або готівкою з каси, то податковий агент повинен перерахувати податки протягом 3-х операційних днів після дня такої виплати (пп. 168.1.4 ПКУ). 
Якщо ж оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки встановлені для місячного податкового періоду (пп. 168.1.5 ПКУ).
Податкові агенти несуть фінансову відповідальність у вигляді штрафу та пені за неподання звітності та несплату податків, які входять до їхнього податкового зобов`язання.
Податковий розрахунок включає в себе Додаток 4ДФ. У ньому відображаються персоніфіковані дані кожної фізичної особи, за яку податковий агент утримує та сплачує ПДФО та ВЗ. Такими персоніфікованими даними є номер облікової картки платника податку. Саме вказування цього номеру є доказом сплати податкових зобов`язань від імені цих осіб. 
Слід відмітити, що акт перевірки не містить інформації щодо бази оподаткування та посилань на первинні документи, як обставини, на підставі яких виникає обов`язок щодо податкового зобов`язання з ПДФО та ВЗ.
Перевіркою правильності визначення бази оподаткування при нарахуванні доходів платникам податків у вигляді заробітної плати, винагород за цивільно-правовими договорами за виконання робіт (надання послуг), фактів порушень вимог чинного законодавства не встановлено.
Згідно акту перевіркою правильності визначення бази оподаткування та повноти нарахування військового збору при нарахуванні доходів платникам податків, фактів порушень вимог чинного законодавства не встановлено.
Таким чином, у даному випадку актом перевірки порушень правильності заповнення відомостей про суми нарахованого (сплаченого) доходу на користь платника податку, а також суми утриманого з них податку за формою 1ДФ встановлено не було. Контролюючий орган встановив виключно факт несплати ПДФО та військового збору.
Суд відмічає, що відповідачем під час розгляду справи документально не доведено, що в період, який перевірявся, у позивача був наявний податковий борг, недоїмка з ЄСВ, інша заборгованість зі сплати податків та зборів, які контролюються податковим органом, чи мала місце наявність у товариства відстроченої, розстроченої, реструктуризованої заборгованості, в тому числі зі сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору.
Суд відмічає, що позивач є платником єдиного податку 4 групи, що учасниками справи не заперечується, при цьому, він щорічно отримує (підтверджує) такий статус за наслідками звітного (податкового) періоду. 
За умов наявності заборгованості з перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб у розмірі 2 604 839,88 грн, позивач мав втратити статус платника єдиного податку 4 групи в періоди, що перевірялися.
Разом з тим, позивач такий статус не втратив, а навпаки підтвердив, що по суті свідчить про відсутність за період з 01.07.2016 по 30.06.2024 у нього будь-якої заборгованості щодо нарахування та перерахування (сплати) до бюджету податку з доходів фізичних осіб.
Так, статус платника єдиного податку 4 групи товариством було підтверджено, зокрема, в 2018, 2019, 2020 , 2021 , 2022, 2023, 2024, 2025, що підтверджується довідками про набуття та підтвердження статусу починаючи з 2017 по 2025 роки.
Крім того, у ТОВ “Чорнухинський край” відсутній борг перед бюджетом зі сплати податків та обов`язкових платежів, що підтверджується витягами за 2018, 2019 роки. 
Додатково позивачем також надано довідки про відсутність заборгованості станом на 2024 та 2025 роки.
Окрім цього, суд зазначає, що в ході проведення перевірки позивачем було надано бухгалтерську довідку від 28.06.2024 щодо причин наявності кредиторської заборгованості станом на 01.07.2019 по 642 рахунку «Військовий збір» за ознакою виплаченого доходу 106 у сумі 208 624,03 грн. Згідно даних бухгалтерської довідки зазначена кредиторська заборгованість виникла за рахунок помилкового та некоректного нарахування в програмі 1С податку з 2016 року. 
Так, з бухгалтерської довідки вбачається, що у зв`язку з некоректною роботою програми 1С по розділу «Паї» починаючи з 2016 року по 2020 рік було задвоєно нарахування податків ПДФО та “Військового збору” при формуванні документів з нарахування орендної плати за земельні ділянки (Нарахування по паям). 
Задвоєння нарахування податків виникло внаслідок технічного збою після оновлення програми 1С8 при переході на оновлену версію, а саме: при проведенні документа «Нарахування по паям» проводки по нарахуванню ПДФО та “Військового збору” не формувалися, тому нарахування цих податків вносилися вручну документом «Операції». 
В подальшому при налаштованому автоматичному перепроведенні документів відбулося автоматичне нарахування ПДФО та “Військового збору” за документом «Нарахування по паям», що спричинило задвоєння податку.
Як пояснив представник позивача, нарахування ПДФО було відкориговано станом на 31.12.2021 згідно бухгалтерської довідки від 10.11.2021. Військовий збір при цьому не відкоригували. Для приведення у відповідність нарахувань по “Військовому збору”, бухгалтерією було прийнято рішення відобразити коригування в обліку документом в програмі 1С8 «Коригування записів регістрів» відповідними бухгалтерськими проводками.
З огляду на викладене, доводи контролюючого органу про наявність у позивача станом на початок та закінчення перевірки заборгованості внаслідок несвоєчасного та не в повному обсязі перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору абсолютно не знайшла свого підтвердження, оскільки вказані суми кредиторської заборгованості ПДФО та «Військового збору» відображались виключно в бухгалтерському обліку позивача через технічні помилки та задвоєння податків і зборів у програмі 1С.
Крім того, актом документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Чорнухинський край» від 22.10.2019 №1290/16-31-05-01-10/39534633 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 не було встановлено та зафіксовано будь-яких порушень товариством розміру нарахування та строків перерахування (сплати) до бюджету військового збору за період 01.01.2016 по 30.06.2019.
В акті перевірки від 22.10.2019 №1290/16-31-05-01-10/39534633 лише вказано, що залишок на 30.06.2029 (кінець періоду, що перевірявся) кредиторської заборгованості зі сплати (перерахування) до бюджету військового збору становить 211 185,96 грн.
Однак, будь-якої заборгованості у позивача перед державним та місцевими бюджетами щодо повноти та своєчасності утримання, нарахування та перерахування податку та доходи фізичних осіб та військового збору в ході судового розгляду не встановлено. 
За викладених обставин, твердження перевіряючих про несплату позивачем в розмірі та у строки податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 2 604 839,88 грн., в т.ч. за червень 2024 року у загальному розмірі 2 604 839,88 грн., є безпідставними, необґрунтованими та є такими, що не підтверджені відповідними доказами.
З огляду на це, прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення №00167280704 від 20.11.2024 є протиправним та підлягає скасуванню в повному обсязі, оскільки ґрунтується на безпідставних та суб?єктивних висновках контролюючого органу, викладених в акті перевірки.
Що ж стосується протиправності податкового повідомлення-рішення №00167290704 від 20.11.2024, то воно безпосередньо пов?язане з вищенаведеним податковим повідомленням-рішенням №00167280704 від 20.11.2024.
Доводи та обставини, які підтверджують протиправність податкового повідомлення-рішення №00167290704 від 20.11.2024 є повністю аналогічними до тих, на яких ґрунтуються твердження позивача про протиправність прийнятого ГУ ДПС у Полтавській області податковим повідомленням-рішенням №00167280704 від 20.11.2024.
Зокрема, контролюючим органом в акті перевірки не доведено та не підтверджено, що позивачем несвоєчасно сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 14 086 366,21 грн внаслідок наявності кредиторської заборгованості в розмірі 2 921 555,86 грн станом на 01.07.2019 по рахунку 6411 за ознакою доходу 106 «Дохід від надання земельної частки осіб, на підставі якої було визначено такий розмір заборгованості податку.
Таким чином, прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення №00167290704 від 20.11.2024 є також протиправним та підлягає скасуванню в повному обсязі, оскільки контролюючим органом не доведено наявності у позивача факту несвоєчасної сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 14 086 366,21 грн.
Також в акті перевірки працівниками контролюючого органу зазначено, що позивачем не дотримано та не перераховано суму військового збору в зальному розмірі 208 624,03 грн., в тому числі, за червень 2024 року в розмірі 208 624,03 грн.
Нарахування податковим органом платнику сум грошових зобов`язань з військового збору та єдиного соціального внеску ґрунтується на тих же висновках податкового органу, що й при нарахуванні податку на доходи фізичних осіб.
Зважаючи на спростування вищенаведених висновків відповідача про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства при нарахуванні податку на доходи фізичних осіб, суд вважає твердження працівників контролюючого органу про несплату позивачем в розмірі та у строки військового збору у загальному розмірі 208 624,03 грн, в т.ч. за червень 2024 року у загальному розмірі 208 624,03 грн, суд вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджені відповідними доказами.
Отже, у контролюючого органу були відсутні законні підстави для прийняття податкового-повідомлення рішення від 20.11.2024 №00167300704, а тому воно підлягає скасуванню в повному обсязі.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 20.11.2024 №00167320704, то суд зазначає, що його винесення безпосередньо пов`язане з вищенаведеним податковим повідомленням-рішенням від 2020.11.2024 №00167300704, оскільки ППР стосується доводів контролюючого органу щодо нібито недоутримання та неперерахування позивачем за період, що перевірявся військового збору. 
Доводи та обставини, які підтверджують протиправність податкового повідомлення-рішення від 20.11.2024 №00167320704 є повністю аналогічними до тих, на яких ґрунтуються твердження позивача про протиправність прийнятого податкового-повідомлення рішення від 20.11.2024 №00167300704.
Як наслідок, суд доходить висновку про необхідність визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.11.2024 №00167290704, №00167280704, №00167300704, №00167320704.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 20.11.2024 №00167370704 та від 25.02.2025 №00021500704
Підставою для винесення такого податкового повідомлення-рішення послугували висновки контролюючого органу про порушення позивачем п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), п. 8.1, 8.2 ст. 8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 N 1588 із змінами та доповненнями, а саме невнесення інших змін до своїх облікових даних (не подано 72 повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням).
На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом 20.11.2024 винесено, зокрема, податкове повідомлення-рішення №00167370704 за формою «ПС», яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 73340,00 грн /а.с. 1-55, т.2/.
Позивач не погодився у тому числі із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та подав скаргу до ДПС України /а.с.56-73, т.2/.
За результатами розгляду скарги ДПС України було прийнято рішення від 05.02.2025 №3406/6/99-00-06-01-01, яким ДПС України залишила без змін податкові повідомлення-рішення, при цьому, зобов`язала ГУ ДПС у Полтавській області винести нове повідомлення-рішення про застосування до товариства штрафних (фінансових) санкцій у сумі 100,00 грн за неподання звітності форми 20-ОПП /а.с. 74-88, т.2/. 
Як наслідок, контролюючим органом відносно позивача 25.02.2025 винесено податкове повідомлення-рішення №00021500704 за формою «ПС», яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 100,00 грн /а.с. 89-92, т.2/.
Надаючи оцінку оскарженим рішенням, суд зазначає наступне.
Згідно п.63.3 ст.63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Порядок, строки та форма подання повідомлень за формою 20-ОПП регулюється Наказом Мінфіну №1588 від 09.12.2011 "Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів", пункт 8.4 якого передбачає подання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП (далі - Повідомлення 20-ОПП) впродовж десяти робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття.
Зі змісту норм Податкового кодексу та самого Порядку №1588 випливає, що в повідомленні 20-ОПП мають подаватися власні, орендовані та передані в оренду об`єкти нерухомості (нежитлові та житлові приміщення, земельні ділянки) та рухоме майно (транспортні засоби, сільгосптехніка, тощо).
Пунктом 8.4 Порядку № 1588 передбачено, що заява про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У заяві за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.
Позивачем не було подано заяви за формою 20-ОПП в порядку обліку платників податків і зборів, затвердженому Наказом Мінфіну України №1588 від 09.12.2011 року. Цей факт позивач не заперечує, разом з тим вважає неправомірним застосування штрафу, оскільки відповідачем в акті перевірки не конкретизовані об`єкти, щодо яких у позивача виник обов`язок подати повідомлення, та періоди, за які мають подаватись такі повідомлення, а також зазначає, що норма, якою контролюючим органом застосовано санкцію не передбачає відповідальності саме за не подання заяви за формою 20-ОПП.
Так, на переконання суду, податковий орган помилково застосував до спірних правовідносин норму пункту 120.1 ст. 120 ПКУ, і штраф визначений в оскаржених податкових повідомленнях-рішеннях саме на підставі цієї норми ПКУ не може бути застосовано до позивача, оскільки повідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП, не підпадає під визначення податкової декларації (розрахунку), яке передбачено нормою пункту 46.1 ст. 46 ПКУ.
Окрім зазначеного, відповідач помилково застосував до спірних правовідносин і норму пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України.
Пунктом 117.1 статті 117 ПК України передбачено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.
З аналізу ст. 117 ПК України вбачається, що вона не передбачає штрафних санкцій за не неподання повідомлення за формою №20-ОПП. Повідомлення про об`єкт оподаткування не є тотожним заяві про взяття на облік.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 травня 2023 року по справі №140/4362/21, повідомлення за формою 20-ОПП не є тим документом, за неподання якого можна застосувати штрафну санкцію, що передбачена пунктом 117.1 статті 117 ПК України.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21 квітня 2022 року у справі №580/814/20 та від 18 квітня 2024 року у справі №640/18630/21.
Заяви про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку чи зміною облікових даних платника, про які зазначено в пункті 117.1 ст. 117 ПКУ, і повідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП - це різні по суті документи, які мають принципово відмінні цілі та функції як в податковому, так і бухгалтерському обліку.
Крім того, норми Податкового кодексу України не встановлюють строки подання повідомлення про об`єкти оподаткування за формою №20-ОПП, що, в свою чергу, виключає одну з необхідних складових для притягнення особи до відповідальності згідно цією нормою, оскільки санкція цієї норми Податкового кодексу України передбачає відповідальність за порушення строків, встановлених виключно Податковим кодексом України, а не Порядком обліку платників і зборів від 09.12.2011 № 1588, на яку посилається відповідач.
Резюмуючи викладене суд зазначає, що висновки податкового органу не спростовують встановлених під час судового розгляду обставин та не підтверджують правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень.
Окрім того, суд звертає увагу відповідача, що термін дії частини договорів оренди земельних ділянок закінчився в період дії карантину на території України за постановами КМУ від 20.05.2020 №392, від 25.04.2023 №383 та відносно яких за твердженням відповідача не було подано відповідних повідомлень за формою 20-ОПП. Однак, в даний період діяла норма п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України щодо дії карантину на території України за постановами КМУ від 20.05.2020 №392, від 25.04.2023 №383, яка вказує про відсутність підстав для застосування відповідальності у вигляді штрафу за неподання повідомлення за ф. №20-ОПП під час дії зазначеного пункту податкового законодавства, а відтак суд враховує та зазначає про відсутність у контролюючого органу правових підстав для застосування штрафної санкції за неподання повідомлення форми №20-ОПП в межах дії норм п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, що не спростовувалось відповідачем.
Протилежного зазначеному та встановленому судом відповідачем належними та достатніми доказами не наведено, доводи позивача не спростовані.
Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. 
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 30280,00 грн /а.с. 22, т.1/. 
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про задоволення позовних вимог фізичної особи, понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 30280,00 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з таких міркувань.
За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
На виконання умови, передбаченої ч. 7 ст. 139 КАСУ, позивачем у позовній заяві заявлено, що надасть докази, що підтверджують розмір витрат на правничу допомогу адвоката протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" (вул. Центральна, буд. 35, с. Чорнухи, Лубенський район, Полтавська область, 37100, ідентифікаційний код 39534633) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код ВП 44057192) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.11.2024 № 00167250704, № 00167270704, № 00167280704, № 00167290704, № 00167300704, № 00167320704 № 00167370704 та від 25.02.2025 №00021500704.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код ВП 44057192) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧОРНУХИНСЬКИЙ КРАЙ" (вул. Центральна, буд. 35, с. Чорнухи, Лубенський район, Полтавська область, 37100, ідентифікаційний код 39534633) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 30280,00 грн /тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень/. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на дане рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  
Повне рішення складено 09 квітня 2026 року.

Головуючий суддя	 	І.Г. Ясиновський