П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/16603/25 
Суддя-доповідач Яремчук К.О. 
13 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Яремчукa К.О., суддів - Гнап Д.Д.  Сушка О.О. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду (ухвалене суддею Воробйовою І.А. у м. Вінниці) від 05 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Так, рішенням суду:
визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 13 листопада 2025 року № 025650010751;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 30 січня 2025 року, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 06 вересня 2003 року по 30 вересня 2024 року та до страхового стажу період роботи з 01 вересня 1988 року по 03 березня 2000 року, згідно з записами у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 03 вересня 1988 року.
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що період роботи з 06 вересня 2003 року по 30 вересня 2024 року безпідставно не зараховано до пільгового стажу позивача з підстав зазначення у довідці № 97 від 21 листопада 2024 року невірного посилання на норму Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а період з 01 вересня 1988 року по 03 березня 2000 року протиправно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 з огляду на те, що періоди роботи передують даті заповнення трудової книжки та наявні виправлення в прізвищі, імені, по батькові позивача.
Короткий зміст апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги її автор вказує на те, що пенсійним органом правомірно не зараховано до пільгового стажу період роботи ОСОБА_1 з 06 вересня 2003 року по 30 вересня 2024 року, а тому пенсійним органом обґрунтовано відмовлено в призначенні пенсії за віком. Зокрема зазначає, що уточнююча довідка про пільговий характер роботи, яку позивачка надавала разом із заявою про призначення пенсії, має містити підписи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера, а також в залежності від того, на яких роботах була зайнята особа (у виробництві сільськогосподарської продукції чи в тваринництві), в уточнюючій довідці зазначається, що особа працювала трактористом-машиністом і була безпосередньо зайнята у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві чи працювала трактористом-машиністом і була безпосередньо зайнята протягом календарного року в тваринництві. На підставі викладеного апелянт вважає, що пенсійним органом прийнято правомірне рішення про відмову в призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах.
Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.
Стислий виклад встановлених обставин
30 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За результатами розгляду поданої заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 06 лютого 2025 року прийняло рішення № 025650010751, яким відмовило в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Не погоджуючись із таким рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку. 
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 120/3309/25 частково задоволено позовні вимоги та визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06 лютого 2025 року № 025650010751. Цим рішенням також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 30 січня 2025 року відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду, висловлених за наслідками розгляду цієї справи.
На виконання цього судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянуто заяву позивачки та 13 листопада 2025 року цим пенсійним органом прийнято рішення № 025650010751, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зі змісту такого рішення слідує, що період роботи позивачки з 01 вересня 1988 року по 03 березня 2000 року не зараховано до страхового стажу, адже такий період роботи передує даті заповнення трудової книжки. Крім того, зазначений період не зараховано до страхового стажу з огляду на виправлення в прізвищі, імені, по батькові позивача у трудовій книжці. Також рішенням пенсійного органу не зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 06 вересня 2003 року по 30 вересня 2024 року, оскільки в довідці № 97, що видана сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" 21 листопада 2024 року, міститься посилання на невірну норму Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З огляду на викладене пенсійний орган відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Приписами частин першої – третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу періоду роботи позивачки з 01 вересня 1988 року по 03 березня 2000 року, а до пільгового стажу - період роботи з 06 вересня 2003 року по 30 вересня 2024 року. Як наслідок, суд першої інстанції скасував оскаржуване у цій справі рішення пенсійного органу, яким позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 30 січня 2025 року та зарахувати до пільгового стажу її роботи період з 06 вересня 2003 року по 30 вересня 2024 року, а до страхового стажу - період роботи з 01 вересня 1988 року по 03 березня 2000 року. 
Водночас автор апеляційної скарги не оспорює рішення суду першої інстанції в частині висновків, які стосуються необхідності зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 01 вересня 1988 року по 03 березня 2000 року, а вказує лише на безпідставність задоволення позовних вимог, які стосуються оскарження рішення пенсійного органу з підстав відсутності пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та, як наслідок, необхідності зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 06 вересня 2003 року по 30 вересня 2024 року.
Відтак, переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів надаватиме оцінку лише тим доводам апеляційної скарги, що у ній наведені (такі стосуються обгрунтованості рішення суду першої інстанції в частині необхідності зарахування до пільгового стажу позивачки періоду її роботи з 06 вересня 2003 року по 30 вересня 2024 року).
Так, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.
Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В силу підпунктів 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Так, суд першої інстанції установив, що, відмовляючи у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 06 вересня 2003 року по 30 вересня 2024 року, пенсійний орган зазначив, що в довідці № 97, що видана сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібороб" 21 листопада 2024 року, вказано невірну норму Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Тобто зарахування до пільгового стажу роботи позивачки згаданого вище періоду поставлено під сумнів лише з підстав зазначення у відповідній довідці невірної норми законодавчого акту. 
Водночас колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що невірне зазначення в згадуваній вище довідці норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не може бути підставою для незарахування до пільгового стажу позивачки періоду її роботи з 06 вересня 2003 року по 30 вересня 2024 року, оскільки такий недолік довідки не впливає на можливість зарахування відповідного періоду роботи до пільгового стажу.
Підсумовуючи, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про неправомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 025650010751 від 13 листопада 2025 року, яким позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
При цьому доводи апелянта про те, що уточнююча довідка № 97 від 21 листопада 2024 року має містити підписи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера, а також у такій має бути вказано про сферу діяльності, за якою працювала особа, якій така довідка видана, колегія суддів оцінює критично, адже такі мотиви не були покладені в основу спірного рішення пенсійного органу, яким позивачці відмовлено в призначенні пенсії, а тому судом першої інстанції і не надавалася оцінка таким обставинам.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частин 1 - 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Окрім того, частина перша статті 2 та частина четверта статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, що полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції, що оскаржується, відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги, які були підставою відкриття апеляційного провадження, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду та не спростовують висновки суду першої інстанції по суті справи, а тому не приймаються судом як належні.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що не дає підстав вважати оскаржуване рішення помилковим.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, тому з урахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 139, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, 
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. 
Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції (частина 1 статті 329, стаття 331 Кодексу адміністративного судочинства України). 

Суддя-доповідач	 		Яремчук К.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гнап Д.Д.    Сушко О.О.