П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/14910/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І. 
Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б. 
11 березня 2026 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Матохнюка Д.Б. 
суддів: Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Шемчук Ю.А., 
представника позивача: Яцишина А.О.,
представників відповідачів: Кокизи Н.В., Матвіюка М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства освіти і науки України та Кабінету Міністрів України на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Кабінету Міністрів України, треті особи - Заклад вищої освіти "Подільський державний університет", Кам`янець-Подільський національний університет імені Івана Огієнка, Первинна профспілкова організація співробітників та студентів Закладу вищої освіти "Подільський державний університет", про заборону приймати рішення та вчиняти дії щодо припинення, реорганізації чи ліквідації закладу, 
В С Т А Н О В И В :
до Хмельницького окружного адміністративного суду 28 серпня 2025 року надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом:
- заборони Закладу вищої освіти “Подільський державний університет” (ідентифікаційний код: 22769675, адреса місцезнаходження 32316, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, місто Кам`янець-Подільський, вул.Шевченка, буд. 12), Кам`янець-Подільському національному університету імені Івана Огієнка (ідентифікаційний код 02125616, адреса місцезнаходження: 32300, Хмельницька обл., м. Кам`янець-Подільський р-н, місто Кам`янець-Подільський, вул. Огієнка, будинок 61), та будь-яким іншим особам приймати будь-які рішення, що стосуються припинення (реорганізації шляхом приєднання) та/або реорганізації будь-яким способом та/або ліквідації Закладу вищої освіти “Подільський державний університет”;
- заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації в розумінні пункту 14 частини першої статті 1 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань”, в тому числі, але не виключно, територіальним органам Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, приватним і державним нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, що наділені повноваженнями щодо вчинення державних реєстраційних дій, вчиняти в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань будь-які реєстраційні дії, які стосуються припинення (реорганізації шляхом приєднання) та/або реорганізації будь-яким способом та/або ліквідації Закладу вищої освіти “Подільський державний університет” (ідентифікаційний код: 22769675, адреса місцезнаходження 32316, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, місто Кам`янець-Подільський, вул. Шевченка, буд. 12);
- заборони Міністру освіти і науки України, та/або особі, яка виконує його обов`язки, приймати/видавати/підписувати організаційно-розпорядчий акт, зокрема але не виключно наказ та/або розпорядження про здійснення заходів на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2025 р. № 890-р “Про реорганізацію закладу вищої освіти “Подільський державний університет”.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року частково задоволено заяву про забезпечення позову. 
Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації в розумінні пункту 14 частини першої статті 1 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань”, в тому числі, але не виключно, територіальним органам Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, приватним і державним нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, що наділені повноваженнями щодо вчинення державних реєстраційних дій, вчиняти в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань будь-які реєстраційні дії, які стосуються припинення (реорганізації шляхом приєднання) та/або реорганізації будь-яким способом та/або ліквідації Закладу вищої освіти “Подільський державний університет” (ідентифікаційний код: 22769675, адреса місцезнаходження 32316, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, місто Кам`янець-Подільський, вул. Шевченка, буд. 12).
У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати вказану ухвалу.
В обґрунтування апеляційних скарг апелянти послалися на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на їх думку, призвело до неправильного вирішення заяви.
У судовому засіданні представники відповідачів апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити.
Представник позивача про задоволення апеляційних скарг заперечив, посилаючись на їх необгрунтованість та безпідставність.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційних скарг наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Так, відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1)невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно із ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1)зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Таким чином, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.
З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Тому, у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. 
Звернення з адміністративним позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту від незаконних рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 06.12.2022 у справі №140/8745/21 зауважив, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про ймовірність ускладнень, пов`язаних з виконанням рішення суду, або про очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у адміністративному провадженні.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача.
Самі ж заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.
При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Разом з тим, суд не вправі вживати заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.
Так, заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є членом Первинної профспілкової організації співробітників та студентів Закладу вищої освіти “Подільський державний університет» і при прийнятті Розпорядження № 890-р Кабінетом Міністрів України не було дотримано процедури прийняття розпорядження про реорганізацію вказаного закладу вищої освіти, що очевидно свідчить про протиправність та незаконність такого розпорядження.
11.06.2025 Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 709-р “Про реорганізацію Кам`янець-Подільського національного університету імені Івана Огієнка”. Пунктом 1 Розпорядження №709-р було погоджено пропозицію Міністерства освіти і науки щодо реорганізації Кам`янець-Подільського національного університету імені Івана Огієнка (код згідно з ЄДРПОУ 02125616) шляхом приєднання його до Закладу вищої освіти “Подільський державний університет” (код згідно з ЄДРПОУ 22769675). 
На підставі Розпорядження № 709-р Міністерство освіти і науки України видало Наказ № 1066 від 25 липня 2025 року “Про реорганізацію Кам`янець-Подільського національного університету імені Івана Огієнка”. Відповідно до наказу № 1066 було вирішено реорганізувати Кам`янець-Подільський національний університет імені Івана Огієнка та вирішено вчинити низку дій задля проведення такої реорганізації, зокрема, створити Комісію з реорганізації, яка була наділена широким колом повноважень з метою досягнення цілей Розпорядження № 709-р. 
Кабінет Міністрів України 22 серпня 2025 року видав розпорядження № 890-р “Про реорганізацію закладу вищої освіти “Подільський державний університет”, яким встановлено реорганізацію закладу вищої освіти “Подільський державний університет” шляхом приєднання його до Кам`янець-Подільського національного університету імені Івана Огієнка.
Зокрема, п. 3 розпорядження № 890-р Міністерству освіти і науки доручено здійснити в установленому законодавством порядку заходи, пов`язані з реорганізацією закладу вищої освіти “Подільський державний університет”.
У подальшому п. 4 Розпорядження від 22 серпня 2025 р. № 890-р “Про реорганізацію закладу вищої освіти “Подільський державний університет”” Кабінет Міністрів України визнав Розпорядження №709-р таким, що втратило чинність.
При цьому, у п. 1 Розпорядження № 890-р зазначено, що Кабінет Міністрів України погоджується з пропозицією Міністерства освіти і науки щодо реорганізації закладу вищої освіти “Подільський державний університет” (код згідно з ЄДРПОУ 22769675) шляхом приєднання його до Кам`янець-Подільського національного університету імені Івана Огієнка (код згідно з ЄДРПОУ 02125616).
Разом з тим, ОСОБА_1 вважає, що Кабінетом Міністрів Укпаїни при прийнятті Розпорядження № 890-р не було дотримано положень Регламенту щодо процедури його прийняття, а саме відсутність будь-якого громадського обговорення та публічних консультацій щодо проекту такого розпорядження.
Надаючи оцінку таким твердженням заявника суд першої інстанції дійшов висновку про наявність ознаки очевидної протиправності такого розпорядження.
Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов таких висновків, оскільки оцінка правомірності прийняття розпорядження підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи по суті, а не під час розгляду заяви про забезпечення позову, оскільки це призведе до фактичного вирішення справи.
Також, на думку заявника реалізація Розпорядження № 890-р може суттєво вплинути на регулювання трудових відносин педагогічного складу навчального закладу, а також на права студентів, які навчаються в такому закладі. 
Так, у судовому засіданні на запитання головуючого судді представник Міністерства освіти і науки України відповів, що права студентів не можуть бути порушенні, оскільки вони продовжують навчатись. 
Стосовно можливого порушення трудових відносин науково-педагогічного складу реорганізованого закладу освіти, то відповідачі заперечували посилаючись на те, що на даний час жодних дій щодо вивільнення працівників не вчинялось.
Однак, з цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що Розпорядження № 890-р створило стан правової невизначеності, як для самого закладу, так і для його науково-педагогічного складу. 
При цьому, процес реорганізації закладу може спричинити скорочення штату та звільнення (вивільнення працівників), що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів не лише позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а й інших педагогічних працівників закладу.
Таким чином, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам не лише заявника, а й суттєвій кількості осіб, які працюють в даному закладі, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Крім того, варто зазначити, що за змістом частини 4 статті 150 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку, заявником доведено існування реальної загрози завдання шкоди його правам, свободам та інтересам інших осіб внаслідок невжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у справі, та того, що захист прав, свобод та інтересів заявника та науково-педагогічного складу навчального закладу, який має реорганізуватися, стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Крім того, розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 150, 151, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційні скарги Міністерства освіти і науки України та Кабінету Міністрів України залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. .

Головуючий	 		Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.