ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/1764/25	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого судді Савицького Я.Ф.,
суддів: Діброви Г.І.,
Ярош А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСКО ЮА" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Управління освіти Херсонської міської ради
на рішення Господарського суду Одеської області
від 23 жовтня 2025 року (повний текст складено 03.11.2025) 
у справі № 916/1764/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСКО ЮА" 
до відповідача Управління освіти Херсонської міської ради 
за участю Херсонської окружної прокуратури 
про стягнення 1 773 061,55 грн.

суддя суду першої інстанції: Нікітенко С.В.
місце винесення рішення: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) “ЕСКО ЮА” (далі також – позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Управління освіти Херсонської міської ради (далі також – відповідач, Управління) про стягнення 1 773 061,55 грн, з яких:
- 108 245,30 грн - сума заборгованості зі сплати наданих послуг енергосервісу,
- 105 652,67 грн - пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання,
- 10 240,03 грн - 3% річних,
- 47 685,30 грн - інфляційних втрат, 
- 1 501 238,25 грн - сума несплаченої частини ціни договору внаслідок його розірвання.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 у справі №916/1764/25 (суддя Нікітенко С.В.) позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Управління освіти Херсонської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСКО ЮА" суму заборгованості зі сплати наданих послуг енергосервісу у розмірі 108 245,30 грн., суму пені у розмірі 15 777,12 грн., суму 3% річних у розмірі 10 240,03 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 47 685,30 грн., несплачену частину ціни договору внаслідок його розірвання у розмірі 1 501 238,25 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 20 198,23 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління освіти Херсонської міської ради звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з вимогами про скасування рішення Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 у справі №916/1764/25 та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 рішення Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 у справі №916/1764/25 залишено без змін, апеляційна скарга Управління освіти Херсонської міської ради – без задоволення.
Разом з тим, під час апеляційного перегляду справи №916/1764/25, представником ТОВ "ЕСКО ЮА" був поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач не погоджувався з останньою, наводив свої заперечення та просив суд відмовити у її задоволенні. При цьому, у відзиві на апеляційну скаргу було зазначено попередній розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 15 000,00 грн та зазначено, що докази понесення останніх будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення апеляційним судом.
18.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника ТОВ "ЕСКО ЮА" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №916/1764/25, в якій останній просить стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради на користь позивача понесені Товариством витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з апеляційним переглядом даної справи, у розмірі 15 000,00 грн. Позивач зазначає, що докази понесених витрат надіслані ним до суду апеляційної інстанції 16.02.2026.
Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Оскільки судом апеляційної інстанції не було вирішено питання щодо розподілу витрат ТОВ "ЕСКО ЮА" на професійну правничу допомогу при винесенні постанови від 18.02.2026 у справі №916/1764/25, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2025 вирішено розглянути заяву ТОВ "ЕСКО ЮА" щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу за апеляційний перегляд справи №916/1764/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи поза межами строку, встановленого ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану та складної ситуації в енергосистемі, яка зумовила запровадження стабілізаційних, екстрених та аварійних відключень електроенергії.
Крім того, вказаною ухвалою суду встановлено Управлінню освіти Херсонської міської ради строк до 03.03.2026 для подання заперечень на заяву ТОВ «ЕСКО ЮА» про стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі.
Однак, відповідач своїм правом щодо надання заперечень на вказану заяву позивача не скористався, свою позицію відносно вимог ТОВ «ЕСКО ЮА» щодо стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не виклав. 
Розглянувши заяву ТОВ «ЕСКО ЮА» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за результатом розгляду апеляційної скарги Управління освіти Херсонської міської ради у справі №916/1764/25, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
За положеннями ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Частина 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Приймаючи до уваги те, що заява про розподіл судових витрат надана представником позивача до винесення постанови - у відзиві на апеляційну скаргу, як і докази понесення судових витрат, колегія суддів зазначає про дотримання Товариством строків, встановлених ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Як зазначає позивач, у зв`язку із переглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, з боку ТОВ «ЕСКО ЮА» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.
У частині 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.
Разом з цим, судова колегія зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні положень Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).
У даному контексті судова колегія враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.12.2018 у справі №826/856/18, згідно з якою розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (також див. постанови Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №922/1948/19, від 12.08.2020 у справі №916/2598/19, від 30.07.2019 у справі №911/1394/18).
Підсумовуючи наведене апеляційна колегія звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14.05.2019 у справі №922/576/18, де суд касаційної інстанції зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №520/9408/18.
Вказану правову позицію щодо застосування положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд, висловив, зокрема, у постановах від 03.05.2019 у справі №910/10911/18, від 14.05.2019 у справі №922/576/18, від 29.05.2019 у справі №910/10483/18, від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 25.06.2019 №916/1340/18.
У даній справі на підтвердження понесення судових витрат у сумі 15 000,00 грн. ТОВ “ЕСКО ЮА” надало до суду наступні документи:
1) копію Договору про надання правничої допомоги від 08.12.2025 №08-12/25 (далі – Договір), укладений між Адвокатським бюро «Єресько та партнери» (Бюро, Адвокат) та ТОВ «ЕСКО ЮА» (Клієнт), за умовами якого Клієнт доручає, а Бюро в особі адвоката Єресько О.С., на умовах і в порядку, що визначені цим Договором надає Клієнту правничу допомогу щодо представництва інтересів Клієнта у Південно-західному апеляційному господарському суді за апеляційною скаргою Управління освіти Херсонської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 23.10.2025 у справі №916/1764/25 про стягнення заборгованості за Енергосервісним договором №1157 від 08.09.2020 у розмірі 1 773 061,55 грн, що включає: ознайомлення з апеляційною скаргою, подання відзиву на апеляційну скаргу, представництво Клієнта у судових засіданнях в режимі відеоконференції та подачу інших процесуальних документів, необхідних для розгляду справи (п. 1.1. Договору).
Детально повноваження Адвоката під час надання правничих послуг викладені у п.п. 1.5. -1.8. Договору.
В свою чергу, за умовами п. 3.1. Договору, Клієнт здійснює на користь Бюро оплату Гонорару на отримані послуги з правничої допомоги.
При цьому, пунктом 3.3. вказаного Договору сторони узгодили, що вартість правничої допомоги, вказаної у п.1.1. цього Договору становить фіксовану оплату у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
У п. 3.6. Договору сторони визначили, що за результатами надання правничої допомоги, складається Акт наданих послуг, що підписується кожною Стороною. В Акті вказується обсяг наданої Бюро правничої допомоги та її вартість.
Згідно з п. 5.1. Договору, він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 08.12.2027, але в будь якому випадку - до виконання Сторонами своїх зобов`язань.
Вказаний Договір підписаний сторонами та скріплений печатками Бюро та ТОВ «ЕСКО ЮА».
2) копію Акту наданих послуг від 16.02.2026 №1 до Договору про надання правничої допомоги від 08.12.2025 №08-12/25, відповідно до якого в межах виконання умов цього Договору Адвокатом надано, а Клієнтом прийнято наступні послуги:
- ознайомлення з апеляційною скаргою Управління освіти Херсонської міської ради;
- підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу;
- представництво ТОВ «ЕСКО ЮА» у судових засіданнях в Південно-західному апеляційному господарському суді в режимі відеоконференції.
Враховуючи те, що гонорар Адвоката є фіксованим, сторони погодили, що його сума дорівнює 15 000,00 грн.
Зазначений Акт наданих послуг від 16.02.2026 №1 підписаний сторонами без жодних зауважень та скріплений печатками останніх.
3) копія рахунку від 08.12.2025 №1 Адвокатського бюро «Єресько та партнери», згідно з яким підлягає оплаті у розмірі 15 000,00 грн. правова допомога згідно Договору про надання правничої допомоги від 08.12.2025 №08-12/25.
Матеріали справи свідчать, що представництво інтересів позивача в суді апеляційної інстанції здійснювала адвокат Єресько Олена Сергіївна, яка діяла на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА №1653035 від 15.12.2025, виданому на підставі Договору про надання правничої допомоги від 08.12.2025 №08-12/25. 
З огляду на матеріали справи вбачається, що адвокатом Єресько О.С. був складений та поданий до суду апеляційної інстанції такий процесуальний документ, як відзив на апеляційну скаргу Управління освіти Херсонської міської ради.
Участь адвоката Єресько О.С. у судовому засіданні 18.02.2026 в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції підтверджується наявним у матеріалах даної справи відповідним протоколом судового засідання.
Тобто, Адвокатом виконані взяти на себе відповідні зобов`язання, які відображені в Акті наданих послуг від 16.02.2026.
16.02.2026 з боку ТОВ «ЕСКО ЮА» оплачені послуги Адвоката у даній справі у повному обсязі, про що свідчить платіжна інструкція №73 АТ КБ «Приватбанк» на суму 15 000,00 грн, наявна у матеріалах справи.
Таким чином, позивачем надано належні докази в підтвердження факту надання йому Адвокатом послуг в суді апеляційної інстанції на суму 15 000,00 грн, яка є узгодженою сторонами, що є підставою для її розподілу за правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, розподіл цих витрат залежить безпосередньо від результату розгляду справи (з урахуванням апеляційного перегляду справи).
Таким чином, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, визначеними Господарським процесуальним кодексом України, обов`язок з відшкодування понесених позивачем відповідних судових витрат покладається у даному випадку саме на відповідача.
При цьому, судова колегія наголошує на тому, що зазначена сума є фіксованим розміром адвокатської винагороди, який не змінюється в залежності від обсягу наданих послуг та витраченого Адвокатом часу, а отже, є чітко визначеним.
У контексті наведеного апеляційний суд зазначає, що фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених Договором умов платежу - конкретний склад дій Адвоката, що були вчинені на виконання Договору правової допомоги й призвели до настання відповідних умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
У разі погодження між Адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та Клієнтом фіксованого розміру гонорару, такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого Адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги Клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вказує, що у даному випадку фіксований розмір гонорару, погоджений між Клієнтом та Адвокатом у Договорі про надання правничої допомоги від 08.12.2025 та в Акті від 16.02.2026 прийому наданих послуг до цього Договору, означає те, що у разі настання визначених таким Договором умов платежу – конкретний склад дій Адвоката, що були вчинені на виконання умов Договору та призвели до настання відповідного результату (задоволення позову), не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у цих конкретних правовідносинах, що склалися між Клієнтом та його Адвокатом у цій справі, як і не має значення витрачений адвокатом Єресько О.С. час на надання послуг правничої допомоги.
З урахуванням викладеного, судова колегія зазначає, що вартість послуг з надання правничої допомоги була погоджена між адвокатом Єресько О.С. та ТОВ “ЕСКО ЮА” у фіксованому розмірі, який не змінюється в залежності від обсягу наданих послуг та витраченого Адвокатом часу, а отже, є чітко визначеним.
Разом з цим, судова колегія зазначає, що надані заявником докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, при визначенні суми відшкодування Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, про що йдеться у додатковій ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20.
При цьому, частиною 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №910/4881/18.
Виходячи зі змісту положень частин 5 та 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Колегія суддів враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.
Наведена правова позиція викладена у постанові ОП КГС у складі ВС від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 та додатковій постанові Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19.
Водночас, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначила, що у частині 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Аналогічна позиція зазначена у п. 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 № 22/1964/21 (провадження №12-14гс22)).
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд, керуючись, зокрема, ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
У постанові від 05.10.2021 у справі №907/746/17 колегія суддів Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.
Суд апеляційної інстанції враховує, що у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 викладена правова позиція про те, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №911/3312/21).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, судова колегія вказує, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Тобто, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності відповідного заперечення сторони або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, у справі №910/2697/24 від 29.04.2025.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Так, у даному випадку, оцінюючи обґрунтованість заявленої суми судових витрат на стадії апеляційного перегляду справи №916/1764/25 зі складністю останньої, судова колегія зазначає, що дана справа не містить завеликий обсяг матеріалів та не містить складних юридичних конструкцій. 
Виокремлення адвокатом таких послуг як “ознайомлення з апеляційною скаргою, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу” фактично дублюють одна одну послугу та не утворюють самостійного правового результату, який би міг обґрунтовувати їх окрему оплату.
Всі перелічені адвокатом в детальному описі роботи, при цьому без визначення скільки було витрачено загалом годин є необґрунтованими, не відповідають критерію необхідності та дійсності, адже всі вище перелічені послуги охоплюються послугою із підготовки та подання відзиву.
Подібний за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду у постанові від 08.04.2021 року у справі №922/2321/20.
При цьому, суд апеляційної інстанції також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20; у додаткових постановах Верховного Суду від 29.02.2024 у справі №917/272/23, від 05.03.2024 у справі №916/2266/22, від 17.04.2024 у справі №910/19865/21.
У цьому випадку з матеріалів справи вбачається, що правова позиція позивача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору двома судовими інстанціями, а адвокат Єресько О.С. надавала правову допомогу позивачу в судах як першої, так і апеляційної інстанцій, тому, відповідно, була цілком обізнана з обставинами у справі та особливостями правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі.
Крім того, колегія суддів, звертає увагу саме на виконаний на стадії перегляду даної справи адвокатом обсяг робіт (наданих послуг). Так, адвокатом Єресько О.С. по суті спору на стадії апеляційного перегляду даної справи підготовлено лише один документ – відзив на апеляційну скаргу.
При цьому, зміст відзиву на апеляційну скаргу є подібним за змістом із відповіддю на відзив, наданим позивачем в суді першої інстанції, тобто доводи позивача не зумовили збільшення джерел правого регулювання спірних правовідносин, збільшення доказової бази та обставин, які входять до предмету доказування, що, в свою чергу, не потребувало значної кількості дій Адвоката та не вимагало аналізу нових документів та судової практики.
Більш того, судовою колегією встановлено, що адвокат Єресько О.С. надає правничу допомогу ТОВ “ЕСКО ЮА” та здійснює представництво останнього в межах однотипних справ у спірних правовідносинах Товариства з Управлінням освіти Херсонської міської ради.
Так, у господарському суді перебувало декілька однотипних спорів, а саме: крім даної справи - №916/1764/25, судом розглядались справи №916/1201/25 та №916/1197/25 за позовами ТОВ «ЕСКО ЮА» до Управління освіти Херсонської міської ради, відповідно до яких відбувається стягнення заборгованості зі сплати наданих Управлінню послуг енергосервісу у грудні 2021. Єдиною відмінністю відповідних справ є те, що стягнення відбувається за окремими документами. Тобто, відповідач фактично при кожному розгляді замінює номер Енергосервісного договору, за яким відбувається стягнення, не змінюючи при цьому, ні обставини, ні матеріально-правове обґрунтування своєї позиції, ні заперечення на позицію відповідача. В подальшому, справи переглядаються Південно-західним апеляційним господарським судом. При цьому, за кожним таким переглядом ТОВ «ЕСКО ЮА» заявляє в подальшому клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у межах 15 000,00 грн за кожне судове провадження.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказане підтверджується інформацією, наявною у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
У контексті наведеного судова колегія акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Даний правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 28.11.2019 у справі №914/1605/18.
Апеляційна колегія звертає увагу на те, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, приписами статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, або є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. 
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19.
Судова колегія також враховує, що відповідачем у справі є Управління освіти Херсонської міської ради, який є органом місцевого самоврядування, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері освіти на території Херсонської міської територіальної громади, завданням якого є організація та забезпечення функціонування закладів дошкільної, загальної середньої, позашкільної та професійної освіти; створення безпечного та комфортного освітнього простору для всіх учасників освітнього процесу; підтримка педагогічних працівників та сприяння їхньому професійному розвитку.
Апеляційний суд вважає за необхідне додатково зазначити, що вирішення питання щодо розподілу витрат на оплату послуг адвоката є дискрецією суду, який розглядає відповідне питання з урахуванням конкретних обставин справи в їх сукупності та реалізується ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки наведених учасниками справи обґрунтувань, дослідження та оцінки доказів за правилами статей 86, 210 Господарського процесуального кодексу України.
Підсумовуючи вищевикладене та з огляду на подані докази щодо характеру та обсягу наданих Адвокатом послуг, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти справи у сукупності, колегія суддів констатує, що розмір заявлених ТОВ «ЕСКО ЮА» на стадії апеляційного перегляду справи №916/1764/25 витрат на правову допомогу у сумі 15 000,00 грн не відповідає критерію розумності їх розміру, є неспівмірними з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг, а тому мають надмірний характер.
У зв`язку з цим, з урахуванням наданих позивачем доказів в обґрунтування судових витрат на правничу допомогу, судова колегія вважає, що у даному випадку за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат до 5 000,00 грн.
Така сума, на переконання апеляційної колегії, є обґрунтованою, відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) в суді апеляційної інстанції, розумності її розміру та є співрозмірною зі складністю справи і виконаними Адвокатом робіт (наданими послугами), а відтак, підлягає відшкодуванню на користь ТОВ “ЕСКО ЮА” за рахунок Управління освіти Херсонської міської ради.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/1764/25 шляхом винесення додаткової постанови у відповідності до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України.
Отже, на підставі викладеного, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що з Управління освіти Херсонської міської ради підлягає стягненню на користь ТОВ «ЕСКО ЮА» понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції при розгляді справи №916/1764/25 у розмірі 5 000,00 грн. У стягненні з позивача 10 000,00 грн. слід відмовити. Таким чином, заява представника ТОВ “ЕСКО ЮА” щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Управління освіти Херсонської міської ради у даній справі підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 169, 244, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСКО ЮА» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за апеляційним переглядом справи №916/1764/25 задовольнити частково.
Стягнути з Управління освіти Херсонської міської ради (73000, м. Херсон, вул. Воронцовська, буд. 15-А, код ЄДРПОУ 02146713) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕСКО ЮА” (03191, м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 56, кв. 52, код ЄДРПОУ 41543652) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч гривень) грн.
У задоволенні іншої частини вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСКО ЮА" щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із апеляційним переглядом справи №916/1764/25 - відмовити.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.
Матеріали справи №916/1764/25 повернути до Господарського суду Одеської області.
Додаткова постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Ярош А.І.