КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа №340/8005/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого – судді Момонт Г.М., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1 
до відповідача: Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про:
- визнання протиправним та скасування рішення №Ш-229/6.1/3501-24/3501.4/346-24 від 08.11.2024 р. про відмову в прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства та розгляді питання щодо набуття громадянства України Центрально-південного міжрегіонального управління ДМС щодо громадянки російської федерації ОСОБА_1 ;
- зобов`язання Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства у громадянки російської федерації ОСОБА_1 ;
- зобов`язання Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби прийняти та розглянути заяву про набуття громадянства України у громадянки російської федерації ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ОСОБА_1 звернулася із заявою (клопотанням) про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та можливості набуття громадянства України. Відповідний пакет документів було направлено до Центрально-південного міжрегіональне управління ДМС (ЦПМУ ДМС). За результатами розгляду заяви (клопотання) та доданих документів Центрально-південним міжрегіональним управлінням ДМС прийняте рішення №111-229/6.1/3501-24/3501.4/346-24 від 08.11.2024 р. про відмову в прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства та розгляді питання щодо набуття громадянства України. Дане рішення позивач отримала 17.11.2024 р. У своєму рішенні ДМС зазначила, що з питань виходу із громадянства рф позивач можу звернутись до будь-якого представництва рф на території третьої держави. Позивач зауважує, що вона є особою з інвалідністю 3 (третьої групи) (дитячий церебральний параліч) та здійснити виїзд до третьої країни для звернення у представництво рф не має фізичної змоги, також у неї відсутні грошові кошти для подібних подорожей, оскільки є являюся особою пенсійного віку, яка на даний час взагалі не отримує жодних пенсійних виплат ні на території України, ні на території російської федерації. Позивач зазначає, що приписи ст.9 Закону України «Про громадянство України» передбачають можливість подання замість документа про припинення громадянства (підданства) іншої держави подання декларації про відмову від іноземного громадянства. Така декларація передбачає необхідність викладення обставин, за яких особа не отримала документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави за обставин, що від неї не залежали. Також у рішенні ДМС зазначено, що враховуючи той факт, що позивач проживала на території України до 24 серпня 1991 року, вона маю право оформити набуття громадянства України за територіальним походженням на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», але у зв`язку з набранням чинності Закону України №3897-ІХ у ДМС відсутні правові підстави для прийняття від позивачки заяви про набуття громадянства України. Позивач зауважує, що відповідно до абзацу 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» - громадянство України набувається за територіальним походженням, а саме: особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Позивач вважає рішення №111-229/6.1/3501-24/3501.4/346-24 від 08.11.2024 р. про відмову в прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства та відмову в прийнятті заяви про набуття громадянства України Центрально- південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (ЦПМУ ДМС) протиправним і таким, що підлягає скасуванню. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 позивач народилася на території України у 1960 році. Відповідно до паспорта серії № НОМЕР_2 , позивач є громадянкою російської федерації. Громадянство російської федерації позивач отримала у зв`язку тим, що під час розпаду радянського союзу, я проживала у місті Сиктивкар та її за територіальним розташуванням на той момент зробили громадянкою російської федерації. Додатково повідомляє, що вона особисто ніколи не відмовлялась від громадянства України. З 2011 року, позивач проживаю на території України та нею було отримано посвідку на постійне проживання на території України серії НОМЕР_3 . Позивач вказує, що її батько ОСОБА_2 є громадянином України та все життя прожив на території України, мати – ОСОБА_3 є громадянкою України та все життя прожила на території України. Останні 13 (тринадцять) років позивач проживає на території України та у неї відсутні будь-які зв`язки з громадянами країни агресора, окрім того вона є особою, яка відповідно до статті 6 пункту 2 Закону України «Про громадянство України» має право на отримання громадянства України. Позивач стверджує, що наразі виникла необхідність у відмові від її громадянства російської федерації для подальшого оформлення громадянства України. Особисто звернутися до країни агресора вона не має можливості, оскільки в України розірвані дипломатичні зв`язки з країною агресором (російською федерацією) з 24 лютого 2022 року. Окрім того, позивач просить суд взяти до уваги, що існують надзвичайно високі обґрунтовані ризики потенційної загрози для її життя та здоров`я у разі змушеного повернення до країни громадянства, враховуючи те, що такою країною є російська федерація. Зважаючи на тривалий час проживання позивача в Україні, а також на те, що вона повністю підтримує українську політику у сфері відсічі збройної агресії зі сторони російської федерації та регулярно надає матеріальну допомогу благодійним фондам, які збирають кошти для Збройних Сил України, вважаю, що повернення до країни агресора для відмови від громадянства російської федерації може становити загрозу її життю. На переконання позивача, виявлення вище вказаної інформації російськими правоохоронними органами або спеціальними службами становить пряму загрозу її життю, може призвести до непередбачуваних та вкрай негативних наслідків для неї, порушення її прав та свобод, а також можливого фізичного та психологічного насильства по відношенню до неї.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач не визнає позов (а.с.45-50). Представник відповідача зазначив, що позивач засобами поштового зв`язку надіслала до ЦПМУ ДМС звернення від 26.10.2024 р. у якому просила: прийняти заяву до розгляду; повідомити про можливість відмови від громадянства російської федерації; зафіксувати факт відмови ОСОБА_1 від громадянства російської федерації; надати письмову відповідь за адресою вказаною у заяві. Представник відповідача вказує, що для оформлення набуття громадянства України відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2235-ІІ особа повинна особисто звернутись до територіально підрозділу ЦПМУ ДМС з переліком документів, що визначений пунктами 24 та 27 Порядку №215, Наказом №715 та у спосіб, що передбачений абзацом 2 пункту 4, абзацом 1 пункту 5 Порядку №215 та Наказом №17. Представник відповідача зауважує, що саме на особу покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документи про припинення свого попереднього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття громадянства України. Представник відповідача звертає увагу на те, що позивач є громадянкою російської федерації, проживає на території України на підставі посвідки на постійне місце проживання серії НОМЕР_3 . Громадянство України не набувала, паспортом громадянина України документована не була. Оскільки позивач не зверталась до територіального підрозділу ДМС з переліком документів, що визначений пунктами 24 та 27 Порядку №215, Наказом №715 та у спосіб, що передбачений абзацом 2 пункту 4, абзацом 1 пункту 5 Порядку №215 та Наказом №17, на її ім`я довідка про реєстрацію особи громадянином України не оформлювалась, тому законні підстави про вирішення питання щодо набуття громадянства України позивачем та прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства у відповідача відсутні. Представник відповідача зазначає, що 20.08.2024 р. Верховною Радою України прийнято Закон України №3897-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України». З 25.08.2024 р. набрали чинності окремі пункти Прикінцевих та перехідних положень Закону №3897-ІХ. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3897-ІХ визначено: розгляд заяв про набуття громадянства України, поданих до набрання чинності цим Законом, зупиняється до спливу 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. №2101-ІХ; прийняття заяв про набуття громадянства України від громадян російської федерації (далі – рф) припиняється до спливу 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. №2102-ІХ. Таким чином, з 25.08.2024 р. припиняється прийняття та розгляд заяв про набуття громадянства України громадянами рф до вказаного періоду. Представник відповідача зауважує, що вказана інформація та вимоги чинного законодавства щодо оформлення належності до громадянства та прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства роз`яснені позивачу листом ЦПМУ ДМС від 08.11.2024 р. №Ш-229/6.1/3501-24/3501.4/346-24. Представник відповідача звертає увагу на те, що обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що вона звернулась із заявою (клопотанням) про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та можливості набуття громадянства України. Відповідний пакет документів було направлено до ЦПМУ ДМС. За результатами розгляду заяви (клопотання) та доданих документів ЦПМУ ДМС було прийнято рішення №Ш-229/6.1/3501-24/3501.4/346-24 від 08.11.2024 р. про відмову в прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та розгляді питання щодо набуття громадянства України. Проте, вказане позивачем обґрунтування не відповідають дійсності та суперечать нормам чинного законодавства. Позивачем було направлено звернення до ЦПМУ ДМС від 26.10.2024 р. Із заявою про набуття громадянства України, затвердженою Наказом №715 з відповідним переліком документів передбачених пунктами 24, 27 Порядку №215 позивач до ЦПМУ ДМС та до територіального підрозділу за місцем проживання не зверталась. Рішення про оформлення набуття громадянства України або відмову у оформленні набуття громадянства України відповідачем щодо позивача відповідно до пунктів 92-95 Порядку №215, не приймалось. Позивача не було зареєстровано особою громадянином України та їй не видавалась довідка про реєстрацію особи громадянином України відповідно до пункту 117 Порядку №215. Оскільки позивач громадянства України не набувала, зобов`язання припинити іноземне громадянство не взяла та тимчасовим посвідченням громадянина України документована не була, подання документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства є передчасним та таким, що суперечить вимогам законодавства. Окремо представник відповідача зазначає, що звернення позивача від 26.10.2024 р. подане не у спосіб, що визначений Наказом №17, Наказом №715 та Порядком №215, що не створює для ЦПМУ ДМС підстав для прийняття рішення про оформлення набуття громадянства України та прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства. Звернення від 26.10.2024 р. розглянуто ЦПМУ ДМС не як заява про оформлення набуття громадянства України згідно із Порядком №215, а як звернення громадян в порядку Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 р. №393/96-ВР. На переконання представника відповідача, лист ЦПМУ ДМС від 08.11.2024 р. №Ш-229/6.1/3501-24/3501.4/346-24 є відповіддю на звернення позивача, а не рішенням про відмову в прийнятті декларації про відмови від іноземного громадянства та розгляді питання щодо набуття громадянства України, як вказує позивач. Враховуючи те, що із заявою визначеною Наказом №715 та переліком документів визначеним пунктами 24 та 27 Порядку №215, необхідним для оформлення набуття громадянства України позивач до територіального підрозділу ДМС не зверталась, то і відмова в прийнятті декларації про відмови від іноземного громадянства та розгляді питання щодо набуття громадянства України їй фактично не надавалась, а тому спір про право у даній справі відсутній та позовні вимоги позивача є безпідставними.
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 р. позовну заяву залишено без руху (а.с.28).
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.38-39).
05.02.2025 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.44).
Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.
Дослідивши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 є громадянкою російської федерації (а.с.11) та проживає на території України з 2011 року на підставі посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 05.12.2011 р. (а.с.9-10).
26 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подано до Центрально-південного міжрегіонального управління ДМС заяву (клопотання) у якій просила повідомити про можливість відмови від громадянства російської федерації та зафіксувати факт відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від громадянства російської федерації (а.с.51-53). До заяви додано: копію посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 (а.с.54-55); копію закордонного паспорта громадянки російської федерації № НОМЕР_2 (а.с.56); копію ІПН ОСОБА_1 (а.с.57); копію свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.58); декларацію про відмову від іноземного громадянства (а.с.59); копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.60).
Листом від 08.11.2024 р. №Ш-229/6.1/3501-24/3501.4/346-24 Центрально-південне Міжрегіональне управління Державної міграційної служби повідомило ОСОБА_4 про відсутність правових підстав прийняти заяву про оформлення набуття громадянства України та декларації про відмову від іноземного громадянства. У листі зазначено, що 20.08.2024 р. Верховною Радою України прийнято Закон України №3897-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України». З 25.08.2024 р. набрали чинності окремі пункти Прикінцевих та перехідних положень Закону №3897-ІХ. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3897-ІХ визначено: розгляд заяв про набуття громадянства України, поданих до набрання чинності цим Законом, зупиняється до спливу 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. №2101-ІХ; прийняття заяв про набуття громадянства України від громадян російської федерації (далі – рф) припиняється до спливу 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. №2102-ІХ. Таким чином, з 25.08.2024 р. припиняється прийняття та розгляд заяв про набуття громадянства України громадянами рф до вказаного періоду.
Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначені Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 р. №2235-III (далі за текстом – Закон №2235, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п.2 ст.6 Закону №2235 громадянство України набувається за територіальним походженням.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону №2235 особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кіровограді Кіровоградської області на території УРСР, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 р. №1543-ХІІ, позивач має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Згідно з ч.2, 5 ст.8 Закону №2235 для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства – декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем – зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
У розумінні абз.12 ст.1 Закону №2235 зобов`язання припинити іноземне громадянство – письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.
Таким чином, нормами Закону України «Про громадянство України» передбачено можливість набуття громадянства України за територіальним походженням, за умови звернення іноземця з відповідною заявою, однак положення частини 2 статті 8 цього Закону містять імперативний припис щодо обов`язку таких осіб одночасно із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подати зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Вимоги до документів, що подаються для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням унормовані, зокрема у пункті 33 Порядку провадженні за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. №215/2001.
Як встановлено судом, жодних дій, передбачених ч.2 ст.8 Закону №2235 позивач не вчинила, оскільки не зверталася до відповідача із заявою про набуття громадянства України та зобов`язанням припинити іноземне громадянство.
Згідно з абзацами 13, 16 статті 1 Закону №2235 незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) – невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури; декларація про відмову від іноземного громадянства – документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав;
У постанові від 15.12.2025 р. у справі №380/18661/23 Верховний Суд зауважив, що запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку насамперед зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу ДМС протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. Такі дії передбачають активну поведінку іноземця, спрямовану на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання ним документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави.
Отже, лише за певних умов, перелік та форма яких визначені у статті 1 Закону №2235 (що в основному передбачають вжиття іноземцем активних дій зокрема звернення до уповноваженого органу країни, громадянство якої він хоче припинити), а також за умови підтвердження факту виконання іноземцем усіх необхідних кроків для отримання документа про відмову від попереднього громадянства, відповідач має право прийняти декларацію іноземця про відмову від іноземного громадянства.
Особа, яка отримала громадянство України на загальних підставах після позитивного розгляду її заяви про прийняття до громадянства, протягом двох років з моменту набуття громадянства повинна вжити заходів для отримання документа, що підтверджує припинення громадянства (підданства) іншої держави. Лише у випадку, якщо це питання не буде вирішене у строки, визначені законодавством країни, громадянином якої вона є, або у разі відмови в його вирішенні з незалежних від неї причин (що детально описані у Законі №2235), особа має право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства безпосередньо до органу, який розглядав її заяву.
В інших випадках відсутні правові підстави для прийняття такої декларації у межах процедури, визначеної Законом №2235 установленої для оформлення громадянства.
Викладене узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 05.03.2026 р. №420/15079/24.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 не набувала громадянства України та не брала на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про наявність у неї незалежних причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства. Як наслідок, ОСОБА_1 не набула права подання до відповідача декларація про відмову від іноземного громадянства, а у Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби не виникло обов`язку щодо прийняття відповідної декларації.
Окрім того, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цінності та недоторканності України від 20.08.2024 р. №3897-ІХ, який у цій частині набрав чинності 25.08.2024 р., передбачено, що реалізація державної політики у сфері громадянства територіальними органами/територіальними підрозділами Державної міграційної служби України, посольствами та консульськими установами України стосовно громадян Російської Федерації здійснюється з урахуванням таких особливостей:
- розгляд заяв про набуття громадянства України, поданих до набрання чинності цим Законом, зупиняється до спливу 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX;
- прийняття заяв про набуття громадянства України від громадян Російської Федерації припиняється до спливу 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX.
Зазначені особливості не поширюються на:
1) осіб, які мають визначні заслуги перед Україною чи прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України, їх подружжя;
2) осіб, які в установленому законодавством України порядку проходять/проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, їх подружжя;
3) осіб, які в установленому законодавством України порядку отримали посвідку на тимчасове проживання відповідно до частини двадцять четвертої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», їх подружжя;
4) неповнолітніх дітей, які мають законні підстави для набуття громадянства України.
Позивач не відноситься до категорій осіб на яких не поширюються особливості, установлені пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цінності та недоторканності України від 20.08.2024 р. №3897-ІХ.
Таким чином, на час звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою (клопотанням) від 26.10.2024 р. Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби не мало правових підстав для прийняття заяв про набуття громадянства України від громадян Російської Федерації.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню повністю.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст.139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат понесених позивачем. Натомість відповідачем не надано доказів понесення судових витрат у даній справі.
Керуючись ст.ст.132, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (м. Кропивницький, вул. Єгорова, 25-А, ЄДРПОУ 45200774) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного рішення суду – 24 квітня 2026 року.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ