Справа № 301/2792/25
2/301/304/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" березня 2026 р. м. Іршава 
Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Даруди І.А.,
при секретарі судових засідань Сатін Н.М.,
за участі відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал», в інтересах якого діє представник Логвінов Вадим Анатолійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Фінансова компанія «ВіваКапітал» звернулось до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 19.02.2025 року, укладено договір між ОСОБА_1 та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ", відповідач отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 6500,00 грн. (шість тисяч п`ятсот), який був підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».
Вказує, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором № 1505063893551 від 19.02.2025 року, внаслідок чого станом на 17.10.2025 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 25935,00 грн., яка складається з наступного: Заборгованість за кредитом – 6500,00 грн.; Заборгованість за відсотками – 6435,00 грн; Штраф – 13000,00 грн.
На підставі наведеного, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВіваКапітал» заборгованість за Кредитним договором № 1505063893551 від 19.02.2025 року в розмірі 25935,00 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. витрати по сплаті судового збору та 10600,00 грн. витрати на оплату правової допомоги.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, при цьому в позовній заяві просить у випадку неявки представника позивача у судове засідання проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, не заперечує щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, просить суд по можливості зменшити нарахування по відсотках, та просить зменшити витрати на правничу допомогу.
Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 19.02.2025 рокуміж ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 1505063893551 ( а.с. 14-29).
Договір підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Y7Y7D7 (а.с. 28). 

Згідно п.1.2. Договору сума кредитного ліміту складає 6500,00 грн. Тип кредиту – кредит.
Згідно п. 1.3 Договору строк кредитування 120 днів з 19.02.2025 по 19.06.2025. Позичальник зобов`язаний повернути кредит Кредитодавцю 19.06.2025 або достроково.
Відповідно до умов до п. 1.3.1. Договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати, зазначену у Графіку платежів (додаток 1), протягом дії кредиту. 

Відповідно до п. 1.4. Тип процентної ставки – фіксована. 
Відповідно до п. 1.4.1 дисконтна процентна ставка становить 0,693 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункту 1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно.
Відповідно до п. 1.4.2 базова процентна ставка складає 0,99 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункту 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту.

Згідно п. 3.3. Договору у разі несплати Позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п.1.3.1. даного Договору, за дисконтною процентною ставкою, Позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою п.1.4.2. Договору.
19.02.2025 о 20:13:18 Відповідач отримав кошти на свій картковий рахунок в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", м. Київ (номер картки НОМЕР_1 ), що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 35) та довідкою про зарахування коштів на картковий рахунок відповідача (а.с. 33).

Станом на 17.10.2025 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 25935,00 грн., яка складається з наступного: Заборгованість за кредитом – 6500,00 грн.; Заборгованість за відсотками – 6435,00 грн; Штраф – 13000,00 грн.
Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), вказане підтверджується наявним у матеріалах справи Розрахунком заборгованості за Договором.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Частиною 1ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України).
Судом встановлено, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» в частині заборгованості за кредитом – Заборгованість за кредитом – 6500,00 грн.; Заборгованість за відсотками – 6435,00 грн., обґрунтовані та наявні підстави для їх задоволення, оскільки відповідач умови договору не виконує.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованість за штрафом 13 000,00 грн, суд приходить до наступного.
Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Судом встановлено, що кредитний договір укладено 19.02.2025, відповідно і заборгованість за штрафом 13 000 грн. виникла після 24.02.2022. Отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
За викладених обставин у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за штрафом у розмірі 13 000 грн слід відмовити.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.
Статтею 59 Конституції Українизакріплено право кожного на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За змістом частини 1 статті 15 ЦПК Україниучасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Частиною першою статті 133 ЦПК Українивстановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК Українивстановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема і з власної ініціативи, вправі не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі у справі № 205/5969/15-ц (провадження № 61-12669св23).
На підтвердження надання послуг суду надано Договір №1 про надання правової допомоги від 02.01.2025, рахунок № 26/26-01 від 26.09.2025, платіжна інструкція.
Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, оскільки матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, на збирання яких адвокат витратив би значний час, крім того у спорах такого характеру судова практика є сталою, значної кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а тому суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь позивача сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 600,00 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. Відтак суд доходить висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5000,00 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності.
Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору по справі підлягають стягненню частково відповідно до задоволених позовних вимог з відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.526,527,530,625,629,1048,1050,1054 ЦК України, ст.ст.12,13,76-81,89,137,141,178,223,263-265,273,279,354,355 ЦПК України, суд -
Р І Ш И В:
Позовну заяву – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ВІВА КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 40860735) заборгованість за договором про надання кредиту № 1505063893551 від 19.02.2025 у розмірі 12935,00 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять гривень, 00 копійок)
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ВІВА КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 40860735)понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1208,05 грн.. (одна тисяча двісті вісім гривень, п`ять копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити за недоведеністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 23.03.2026.

Суддя Іршавського
районного суду : І. А. Даруда