ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3188/26 Справа № 213/659/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,
сторони:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідачі ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, заяву ОСОБА_1 про відмову від позову у цивільній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Севостьянова Ірина Григорівна, на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2025 року, ухвалене суддею Мазуренко В.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, дата складення повного судового рішення 20 листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту дійсним. 
Позовні вимоги обґрунтували тим, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є загиблим 21.05.2021 року військовослужбовцем та був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 14.04.2022 року. З 2017 року вони з ОСОБА_5 розпочали жити разом, вести спільне господарство, спільний бюджет тощо. В 2020 році вирішили придбати для них спільну квартиру. В червні 2021 року вони придбали власну квартиру в АДРЕСА_1 , де вони мешкали поки ОСОБА_5 не мобілізували. Вона продовжує мешкати у даній квартирі до теперішнього часу. Їй стало відомо, що після мобілізації ОСОБА_5 під час служби зробив розпорядження своєю часткою в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до вказаного заповіту він бажав, щоб ніхто не претендував на цю квартиру і щоб нею користувалася вона. Заповіт написаний власноручно ОСОБА_5 13 квітня 2022 року, був за повідомленням ОСОБА_5 проектом, який він бажав посвідчити належним чином в присутності безпосереднього командира. Їй невідомо чи посвідчувався цей заповіт, самотужки отримати відповідну інформацію вона не має змоги. 26.08.2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Андрух І.В. із нотаріально посвідченою заявою про прийняття спадщини, яка повідомила, що відсутня інформація про реєстрація в реєстрі заповітів, через що вона не може визнати його та прийняти. Також роз`яснила, що враховуючи відсутність реєстрації шлюбу та родинних відносин між нею та ОСОБА_5 , їй взагалі ніхто не повідомить про вчинення нотаріальних дій перед видачею свідоцтва про право на спадщину. 
У зв`язку з викладеним, просить визнати заповіт, складений 13.04.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсним. 
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2025 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту дійсним відмовлено. 
Скасовано забезпечення позову, застосоване ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2025 року, справа 213/659/24, якою заборонено приватному нотаріусу Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Андрух Ірині Валеріївні, вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 гривень.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2025 року та постановити ухвалу, якою залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції проігнорована її заява про залишення позову без розгляду, яка була 10 листопада 2025 року направлена на офіційну електронну адресу суду. Фактично заява отримана судом 11 листопада 2025 року. Зміст заяви є чітким, безальтернативним, позивач просила залишити позов без розгляду. 
Також посилається, що 10 листопада суд не розглядав справу, а фактичний розгляд справи відбувся 20 листопада 2025 року після отримання судом заяви без розгляду. Судову повістку на 20 листопада 2025 року вона не отримувала, таким чином не була належним чином повідомлена про розгляд справи, внаслідок чого вважає, що суд розглянув справу за відсутності сторони без законних підстав. 
Зазначає, що суд вийшов за межі повноважень, оскільки після подання нею заяви від 10 листопада 2025 року суд втратив право досліджувати докази, оцінювати заповіт, вирішувати спір про суті, розподіляти судові витрати. Вважає, що єдиною процесуальною дією мало бути постановлення ухвали про залишення позову без розгляду. Також наполягає, що за відсутності у неї представника після припинення представництва, її особиста участь у справі є обов`язкова, чинної заяви про розгляд справи за її відсутності без участі її представника не існує, суд не мав підстав для продовження розгляду справи по суті та мав залишити її позов без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивачки. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на те, що в оскаржуваній ОСОБА_1 частині рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставою, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній позивачкою частині залишити без змін. 
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Севостьянова І.Г., просить змінити рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2025 року в частині розміру стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 200 000 грн. в суді першої інстанції.
Посилається, що витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі є доведеними належними доказами. Вважає, що позивач ОСОБА_1 має нести відповідальність за систематичне зловживання своїми правами шляхом подання безпідставних позовів. Тому має сплатити відповідачу ОСОБА_2 всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, які в суді першої інстанції становлять 200 000,00 грн. Звертає увагу, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції клопотання про зменшення вказаної суми не подавала. 
Також просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. в суді апеляційної інстанції. 
ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Севостьянова І.Г., в апеляційній скарзі просить змінити рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2025 року в частині розміру стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн. в суді першої інстанції.
Посилається, що витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі є доведеними належними доказами. Вважає, що позивач ОСОБА_1 має нести відповідальність за систематичне зловживання своїми правами шляхом подання безпідставних позовів. Тому має сплатити ОСОБА_3 всі понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, які в суді першої інстанції становлять 40 000,00 грн. Звертає увагу, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції клопотання про зменшення вказаної суми не подавала. 
Також просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. в Дніпровському апеляційному суді. 
В судове засідання 21 квітня 2026 року від позивачки ОСОБА_1 , надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження по справі. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки адвоката Ващенко О.М., який підтримав заяву позивачки про відмову від позову та просив закрити провадження, представника відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвоката Севостьянової І.Г., яка заперечувала проти задоволення заяви позивачки, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню за наступних підстав.
До основних засад (принципів) цивільного судочинства належать, зокрема, диспозитивність, змагальність сторін та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (ст. 2 ЦПК України).
При цьому, принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, зокрема, право учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви чи клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно ч. 1,2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
За приписами ч. 3ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206,207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.
В свою чергу, згідно п. 3 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.
Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що відмова ОСОБА_1 від позову відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України, позивач підтвердила, що наслідки закриття провадження у справі їй відомі та зрозумілі, а тому заяву необхідно задовольнити з одночасними визнанням нечинним рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопоада 2025 року та закриттям провадження у вказаній справі.
Керуючись ст. 373, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_1 від 21 квітня 2026 року про відмову від позову задовольнити.
Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. 
Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року визнати нечинним.
Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 22 квітня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: