ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 Справа № 907/725/25

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,
Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,
за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

від позивача – Ярошенко С.М. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)
від відповідача (скаржника) – не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дешка Романа Васильовича від 07 листопада 2025 року
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 21 жовтня 2025 року (повний текст підписано 22.10.2025), суддя Лучко Р.М.
у справі № 907/725/25
за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк», м. Київ
до відповідача Фізичної особи-підприємця Дешка Романа Васильовича, м. Мукачево, Закарпатська область
про стягнення 381 453,77 грн
встановив:
30 червня 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача – Фізичної особи-підприємця Дешка Романа Васильовича про стягнення 381 453,77 грн, з яких: 355 552 грн – заборгованість по тілу кредиту (в тому числі простроченому); 0,14 грн – заборгованість по прострочених процентах та 25 901,63 грн – заборгованість по комісії (в тому числі простроченій).
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21 жовтня 2025 року у справі № 907/725/25 позов задоволено: присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Дешка Романа Васильовича на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» 355 552 грн – заборгованість по кредиту; 0,14 грн – заборгованість по процентах за користування кредитом; 25 901,63 грн – комісії. Здійснено розподіл судових витрат (судового збору).
Рішення суду мотивоване тим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується виконання банком зобов`язань за договором щодо надання відповідачу строкового кредиту в розмірі 400 000 грн, водночас, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору щодо своєчасного (відповідно до графіку погашення кредиту, що зазначений в Додатку 1 до кредитного договору) погашення заборгованості за отриманим кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та комісії, у зв`язку з чим станом на 11.04.2025 прострочена заборгованість Фізичної особи-підприємця Дешка Романа Васильовича перед Акціонерним товариством «Таскомбанк» по тілу кредиту становила 55 560,00 грн, по процентах за користування кредитом - 0,14 грн та 25 901,63 грн - по комісії. Судом встановлено, що в порядку п. 15.2.2.3.2. Правил, п. 4.1. Кредитного договору, ч. 2 ст. 1050 ЦК України банком надіслано на адресу позичальника повідомлення-вимогу № 200287/70 від 30.04.2025 (отримана відповідачем 02.05.2025), відповідно до якої позивач просив достроково в тридцятиденний термін з дати отримання погасити усю наявну заборгованість за кредитним договором, у зв`язку з чим, суд виснував, що строк повернення (дострокового) кредиту за кредитним договором закінчився 01 червня 2025 року; а вимога позивача про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором відповідає вимогам чинного законодавства, умовам укладеного між сторонами кредитного договору, право банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором є таким, що ґрунтується на законі, а заперечення відповідача щодо ненастання строку повернення кредиту суд відхилив. Крім цього, суд, взявши до уваги те, що відсотки та комісія позивачем нараховані в межах строку кредитування (до 01.06.2025) та виходячи з встановлених у п.п.2.3.1., 2.3.2. кредитного договору розмірів, визнав документально обґрунтованою та такою, що відповідає умовам кредитного договору, вимогам чинного законодавства заборгованість відповідача по відсотках за користування кредитом в сумі 0,14 грн та по комісії в розмірі 25 901,63 грн, що нараховані по 11.04.2025. Крім цього, суд відхилив заперечення відповідача щодо необґрунтованого нарахування банком комісії, оскільки такі спростовуються положеннями п.2.3.2. кредитного договору, за якими позичальник зобов`язався сплачувати на користь банку щомісячну комісію в розмірі 1,8% від суми виданого кредиту (7200,00 грн щомісячно), а посилання відповідача на законодавство, яке регулює споживче кредитування в Україні суд визнав нерелевантним у спірних правовідносинах, позаяк укладений між сторонами кредитний договір не є споживчим кредитом в розумінні ЗУ «Про споживче кредитування», а грошові кошти, отримані позичальником за таким договором відповідно до п.1.2 кредитного договору використовувалися на поповнення обігових коштів, придбання основних засобів, рефінансування кредиту іншого банку, а не на задоволення побутових потреб, що не пов`язані з підприємницькою діяльністю позичальника.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач – Фізична особа-підприємець Дешко Роман Васильович звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 21 жовтня 2025 року у справі № 907/725/25 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Зокрема, зазначає, що станом на 11.04.2025 позичальник повинен був сплатити 164 808,27 грн (по 18 312,03 грн х 9 місяців), оскільки заперечує надіслання банком повідомлення про дострокове виконання зобов`язань за договором. Водночас вважає безпідставним нарахування банком комісії за договором. Також наголошує на відсутності доказів (первинних бухгалтерських документів) видачі відповідачу кредиту, що виключає задоволення позову про стягнення заборгованості з відповідача.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду не надходив.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 ГПК України).

Судові засідання з розгляду справи в суді апеляційної інстанції проводилися в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за клопотанням представника позивача та на підставі відповідної ухвали суду.
Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Зазначив про те, що доводи апелянта є безпідставними, оскільки ним частково погашався основний борг та комісія за кредитним договором. Також зазначав, що в матеріалах справи містяться докази видачі відповідачу кредиту, надані позивачем на вимогу ухвали суду першої інстанції.
Представник відповідач (скаржника) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою суду від 14 січня 2026 року розгляд справи призначено на 16 лютого 2026 року на 12 год. 00 хв. Поряд з тим, 16 лютого 2026 року від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки апелянт бажав реалізувати своє право на правову допомогу та залучити до розгляду справи представника – адвоката Горінецького О.Й., дані якого просив приєднати до матеріалів справи в електронному вигляді. Судом надано доступ вказаному адвокату до матеріалів справи в електронному вигляді – 17 лютого 2026 року.
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді - члена колегії Бойко С.М., розгляд справи 16 лютого 2026 року не відбувся. Ухвалою суду від 19 лютого 2026 року розгляд справи призначено в межах «розумного строку» на 16 березня 2026 року. Ухвала суду від 19 лютого 2026 року вручена відповідачу – 23.02.2026 року (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення) та його представнику – адвокату Горінецькому О.Й. – 19.02.2026 року о 17:15 (доставлено до електронного кабінету).
З огляду на наведене, суд надав відповідачу можливість забезпечити участь свого представника у судовому засіданні, однак, відповідач таким правом не скористався.
Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13 жовтня 2023 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» (банк) та Фізичною особою-підприємцем Дешком Романом Васильовичем (позичальник) укладено заяву-договір № ID27434426 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») (надалі – Кредитний договір), за умовами п.1.1 якого за умови наявності вільних коштів, банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі за умовами договору. 
Кредит надається у безготівковій формі шляхом зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника ІВАN НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Таскомбанк» з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування кредиту іншого банку (п.1.2 Кредитного договору).
Розділом 2 Кредитного договору передбачено, зокрема, розмір кредиту 400 000,00 грн (п.2.1); валюта кредиту – гривня (п.2.2); вартість кредиту: розмір процентної ставки за користування кредитом 0,0001% річних (п.2.3.1); розмір щомісячної комісійної винагороди (фіксованої) – 1,80% від суми кредиту (щомісячно) (п.2.3.2).
У п.2.4 Кредитного договору визначено строк та порядок погашення кредиту, а саме:
- погашення основного боргу за кредитом та сплата процентів здійснюються щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення договору, протягом 5 (п`яти) робочих днів які передують календарному числу місяця, в яке було укладено договір, включно із цим числом (п.2.4.1 Кредитного договору);
- сплата щомісячної комісійної винагороди за кредитом здійснюється щомісяця, починаючи з другого місяця, наступного за місяцем укладення договору, до календарного числа місяця, в яке було укладено договір, включно із цим числом (п.2.4.2 Кредитного договору);
- сплата комісійної винагороди (за наявності) за видачу кредиту здійснюється одноразово та сплачується у день надання кредиту (п.2.4.3 Кредитного договору);
- сторони узгодили, що Графік погашення кредиту надається в Додатку 1 до цього договору та також доступний клієнту у системі «ТАС24 Бізнес» (п.2.4.4 Кредитного договору).
Відповідно до п.2.7 Кредитного договору строк, на який надається кредит складає 36 місяців з дати укладення договору з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 09.07.2027 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору.
У п.4.1 Кредитного договору сторони погодили, що банк, серед іншого, має право вимагати від позичальника повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку повернення кредиту, визначеного у вимозі банку.
Згідно з Додатком 1 до Кредитного договору (Графік погашення кредиту) визначено строк погашення кредиту позичальником – шляхом щомісячної сплати в строк до 10 числа кожного календарного місяця в період з 10.08.2024 року по 09.07.2027 року ануїтетного платежу в розмірі 11 112,00 грн (в останній місяць – 11 080,00 грн).
Положеннями пунктів 5.10, 5.11, 5.11.1 Кредитного договору визначено, що цей Договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» та Цінові параметри продукту є Кредитним договором. Цей Договір є договором приєднання у визначенні статті 634 Цивільного кодексу України, в зв`язку із чим, зокрема, умови цього Договору визначаються Банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http: //www.tascombank.ua та укладається лише шляхом приєднання до Договору в цілому.
В силу положень п.15.2.4.1 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк», затверджених рішенням Правління АТ «Таскомбанк» протокол № 30-2 від 25.07.2023 та введених в дію з 15.08.2023 наказом Голови Правління АТ «Таскомбанк» від 07.08.2023 № 187-ОД (Правила) за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п.п.15.2.1.1, 15.2.1.2, 15.2.1.3 цього Договору клієнт сплачує проценти та комісію за управління кредитом в розмірі, який зазначено в Цінових параметрах.
Відповідно до ст.212 ЦКУ у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п.15.2.2.2.2, 15.2.2.2.3 цього Договору, клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Цінових параметрах до цього розділу Правил, які розміщені на офіційному сайті банку (п.15.2.4.2).
Пунктом 15.2.4.7 Правил визначено, що розрахунок і нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом, за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується.
Розрахунок щомісячної комісії за управління кредитом проводиться банком щомісячно відповідно до графіку погашення кредиту (п.15.2.4.8 Правил).
У разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим розділом Правил, в т. ч. у разі порушення цільового використання кредиту, банк, на свій розсуд, має право, зокрема, змінити умови видачі та надання кредиту - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування, комісії за управління кредитом, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому, згідно зі ст.ст.212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, строки виконання яких настали, строки вважаються такими, що настали в зазначену в повідомленні дату. В цю дату клієнт зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк користування кредитом, повністю виконати інші зобов`язання за кредитом (п.15.2.2.3.2 Правил).
Згідно з п.15.2.8.6 Правил під кредитними правочинами розуміються надані в рамках цього розділу Правил послуги, цей розділ Правил разом з угодами на приєднання клієнта до Правил (або у формі Заяви про приєднання до Правил, направленої в банк через Комплекс електронного банкінгу / комплексу «ТАС24|БІЗНЕС», або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі).
На виконання умов Кредитного договору банком на зазначений у п.1.2 Кредитного договору поточний рахунок позичальника (ІВАN НОМЕР_1 ) перераховано грошові кошти в розмірі 400 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією банку № 1361313842 від 10.07.2024, випискою по особових рахунках відповідача за період з 10.07.2024 року по 11.04.2025 року.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме: виписки по розрахункових рахунках відповідача ІВАN НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , на яких здійснювався облік нарахованих та прострочених тіла кредиту, відсотків і комісії за період з 10.07.2024 по 11.04.2025, а також з розрахунку заборгованості станом на 11.04.2025, відповідачем як позичальником неналежним чином виконувалися зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та комісії у визначений в Додатку 1 до Кредитного договору (Графік погашення платежів) строк, у зв`язку з чим, станом на 11.04.2025 у позичальника виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 55 560 грн, по процентах за користування кредитом – 0,14 грн та за комісією – 25 901,63 грн.
У зв`язку з наведеним, банк 30 квітня 2025 року надіслав позичальнику повідомлення-вимогу вих.№ 200287/70 від 30.04.2025 про дострокове - протягом 30 календарних днів з дати одержання вимоги, повернення всієї суми заборгованості за Кредитним договором. Заборгованість позичальника станом на 30.04.2025 становила 388 653,79 грн, з яких: 299 992 грн – строкова заборгованість за кредитом; 55 560 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 0,02 грн – строкова заборгованість за процентами; 0,14 грн – прострочена заборгованість за процентами; 7200 грн – строкова комісія; 25 901,63 грн – прострочена комісія.
Вказана вимога надіслана банком на адресу позичальника ( АДРЕСА_1 ) – 30 квітня 2025 року та отримана останнім – 02 травня 2025 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, списком згрупованих відправлень, фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копії яких долучено до позовної заяви.
Однак, позичальник зазначену у вимозі заборгованість протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги не сплатив, у зв`язку з чим, у червні 2025 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з цим позовом про стягнення з ФОП Дешка Романа Васильовича 381 453,77 грн, з яких: 355 552 грн – заборгованість по тілу кредиту (в тому числі простроченому); 0,14 грн – заборгованість по прострочених процентах та 25 901,63 грн – заборгованість по комісії (в тому числі простроченій).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В силу ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).
Статтею 530 ЦК України визначено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України)
Судом встановлено, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредит у розмірі 400 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією банку № 1361313842 від 10.07.2024, однак, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором та допустив прострочення по сплаті платежів (порушення Графіку погашення кредиту), що підтверджується наявними у матеріалах справи виписками по розрахункових рахунках відповідача: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .
Так, станом на 11.04.2025 у позичальника виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 55 560 грн, по процентах за користування кредитом – 0,14 грн та комісія – 25 901,63 грн.
Водночас, судом також встановлено, що позичальник частково здійснював платежі на погашення кредиту в сумі 44 448 грн, у зв`язку з чим, спростовуються його доводи про неотримання кредиту від банку.
У зв`язку з порушенням позичальником Графіку погашення кредиту, що є Додатком 1 до Кредитного договору, банком реалізовано право, передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України та п.4.1 Кредитного договору, вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Так, повідомленням-вимогою за вих.№ 200287/70 від 30.04.2025 банк повідомив позичальника про дострокове (протягом 30 календарних днів з дати одержання вимоги) повернення кредиту, нарахованих процентів та комісії. Згідно вимоги банку загальна заборгованість відповідача станом на 30 квітня 2025 року становила: 299 992 грн – основний борг; 55 560 грн – прострочений борг; 0,02 грн – строкова заборгованість за процентами; 0,14 грн – прострочена заборгованість за процентами; 7200 грн – строкова комісія; 25 901,63 грн – прострочена комісія.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про ненадіслання позичальнику вказаної вимоги, оскільки судом встановлено, що така надіслана банком на адресу позичальника ( АДРЕСА_1 ) – 30 квітня 2025 року та отримана останнім – 02 травня 2025 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, списком згрупованих відправлень, фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копії яких долучено до позовної заяви. Вказані докази є належними та такими, що підтверджують надіслання банком вимоги та її отримання позичальником.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про те, що строк повернення (дострокового) кредиту за Кредитним договором закінчився 01 червня 2025 року (у рішенні помилково зазначено 2024 року).
У відповідності до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 визначено, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 11.04.2025, відсотки за користування кредитом та комісія відповідачу нараховані станом на 11.04.2025 та нарахування таких відсотків і комісії банком здійснювалося з дати укладення Кредитного договору (10.07.2040) по 10 квітня 2025 року включно з урахуванням часткової сплати позичальником нарахованих банком в цей період відсотків в розмірі 0,13 грн та 38 898,37 грн комісії.
Відтак, судом встановлено, що відсотки та комісія позивачем нараховані в межах строку кредитування (до 01.06.2025) та виходячи з встановлених у п.п.2.3.1, 2.3.2 Кредитного договору розмірів, з огляду на що, документально обґрунтованою та такою, що відповідає умовам Кредитного договору, вимогам чинного законодавства, є заборгованість відповідача по відсотках за користування кредитом в сумі 0,14 грн та по комісії в розмірі 25 901,63 грн, що нараховані по 11.04.2025.
Поряд з цим, місцевим господарським судом правомірно відхилено доводи відповідача щодо необґрунтованого нарахування банком комісії, у п.2.3.2 Кредитного договору сторони погодили, що позичальник зобов`язався сплачувати на користь банку щомісячну комісії в розмірі 1,80% від суми виданого кредиту (7 200 грн щомісячно). Водночас посилання відповідача на законодавство, яке регулює споживче кредитування в Україні є нерелевантним у спірних правовідносинах, позаяк укладений між сторонами Кредитний договір не є споживчим кредитом в розумінні ЗУ «Про споживче кредитування», а грошові кошти, отримані позичальником за таким договором відповідно до п.1.2 Кредитного договору використовувалися на поповнення обігових коштів, придбання основних засобів, рефінансування кредиту іншого банку, а не на задоволення побутових потреб, що не пов`язані з підприємницькою діяльністю позичальника.
Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з Фізичної особи-підприємця Дешка Романа Васильовича на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» 355 552 грн – заборгованості по кредиту; 0,14 грн – заборгованості по процентах за користування кредитом та 25 901,63 грн – комісії.
Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними.
Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги – без задоволення.
Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:
Рішення Господарського суду Закарпатської області від 21 жовтня 2025 року у справі № 907/725/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дешка Романа Васильовича – без задоволення.
Матеріали справи № 907/725/25 повернути до Господарського суду Закарпатської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 23 березня 2026 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.