Справа № 357/18265/25
Провадження № 2/357/1100/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С., 
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Ремшу Дмитра Сергійовича, звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 5 000 доларів США, 3% річних за період з 16.01.2025 по 22.10.2025 у розмірі 115,06 доларів США, проценти за користування грошовими коштами за період з 06.12.2024 по 16.01.2025 у розмірі 73 долари США, а всього 5 188,06 доларів США, що є еквівалентом на дату звернення до суду 217 327,83 грн, а також просить стягнути судові витрати.
В обґрунтування позову вказано, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути вказані кошти в строк до 15.01.2025, що підтверджено письмовою розпискою, однак своє зобов`язання щодо повернення коштів ОСОБА_2 не виконав.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
17.12.2025 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовчий розгляд у відкритому судовому засіданні 28.01.2026. 
23.02.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В матеріалах справи міститься заява представника позивача - адвоката Ремші Д.С., про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач в судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, відзив (заперечення) на позов чи будь-які інші заяви (клопотання) від сторони відповідача до суду не надходили, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Судом встановлено наступне.
06.12.2024 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США та зобов`язався їх повернути до 15.01.2025, про що написав розписку.
Оригінал розписки надано стороною позивача та міститься в матеріалах справи.
На виконання вимог ст. 187 ЦПК України судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
При вирішенні справи суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з нормами ст. 1046 та ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.
При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
У статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно з встановленими судом фактичними обставинами справи, між сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору позики, який оформлено сторонами в письмовій формі шляхом написання розписки.
Так, сторони домовились, що відповідач зобов`язаний здійснити повернення коштів у розмірі 5 000 доларів США до 15.01.2025. Докази повернення грошових коштів у справі відсутні, отже свої зобов`язання ОСОБА_2 не виконав, тому слід стягнути вказані кошти з відповідача в судовому порядку.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральна шкода.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Три відсотка річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Вказана позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц.
Із наведеного позивачем розрахунку вбачається, що за борговий період з 16.01.2025 по 22.10.2025 на загальну суму боргу в розмірі 5 000 доларів США, позивачем нараховано 3% річних у розмірі 115,06 доларів США (5000х3/100х280/365).
Крім того, за правилом ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Положеннями частини першої ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Судом встановлено, що сторони між собою в договорі позики не встановлювали і не погоджували розмір процентів, тому їх розмір слід визначити на рівні облікової ставки Національного банку України.
З офіційного сайту Національного банку України вбачається, що облікова ставка Національного банку України в період із 06.12.2024 по 13.12.2024 встановлена на рівні 13%, тому за вказаний період з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 12,46 доларів США (5000х13/100х7/365).
В період із 13.12.2024 по 15.01.2025 облікова ставка Національного банку України встановлена на рівні 13,5%, отже за вказаний період за принципом диспозитивності з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 60,54 долари США (5000х13,5/100х33/365).
Таким чином, позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошовими коштами в розмірі 73 долари США (12,46 + 60,54) за період з 06.12.2024 по 15.01.2025 підлягає задоволенню.
Слід зауважити, що датою повернення позики є 15.01.2025, тому проценти від суми позики слід рахувати по 15.01.2025 включно. 
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Будь-яких відомостей (доказів), які б спростовували викладені в позовній заяві обставини матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного позову.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 173,50 грн.
Керуючись ст. 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики в розмірі 5 000 доларів США, 3% річних за період з 16.01.2025 по 22.10.2025 у розмірі 115,06 доларів США, проценти за користування грошовими коштами за період з 06.12.2024 по 15.01.2025 у розмірі 73 долари США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 173,50 грн.
Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Суддя    	А. Ю. Цуранов