печерський районний суд міста києва

Справа № 757/12457/26-к 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.03.2026 року Печерський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42025110000000429 від 20.11.2025, відносно:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровськ, громадянки України, яка має вищу освіту, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 369-2 КК України,
В С Т А Н О В И В :
У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 15.10.2025, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел спрямований на отримання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_6 , за вплив на невстановлених досудовим розслідуванням посадових осіб Державної міграційної служби та Державної реєстрації актів цивільного стану, а також укладення фіктивного шлюбу з громадянкою України, з метою отриманням посвідки на тимчасове проживання в Україні на ім`я ОСОБА_6 .
Так, починаючи з 15.10.2025 ОСОБА_5 , використовуючи інтернет месенджер «Telegram», з нікнеймом « ОСОБА_7 », акаунт « ІНФОРМАЦІЯ_2 » почала листування з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час якого останній звернувся до неї з проханням про надання консультації щодо оформлення офіційних документів, а саме отримання законним шляхом посвідки на тимчасове проживання в Україні.
Після чого, 05.11.2025 приблизно о 19 год., під час особистої зустрічі в кафе «Мамаманама», що розташоване за адресою: м. Київ, вулиця Георгія Кірпи, 5б, ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_6 , про те, що для отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, останньому необхідно надати їй грошові кошти в сумі 2300 доларів США, що станом на 05.11.2025 згідно курсу НБУ складало 96000 грн, скан копію паспорту та фото на білому фоні. Крім того, ОСОБА_5 вказала ОСОБА_6 про те, що не надавши їй грошові кошти, останній не зможе отримати посвідку на тимчасове проживання в Україні в інший спосіб. 
При цьому, ОСОБА_5 роз`яснила ОСОБА_6 , що 2000 доларів США призначені для надання невстановленим досудовим розслідуванням посадовим особам Державної міграційної служби з метою отримання необхідних довідок та інших документів, решта коштів в сумі 300 доларів США надається невстановленій досудовим розслідуванням громадянці України (дівчині), з якою ОСОБА_6 в подальшому укладе фіктивний шлюб.
17.11.2025 приблизно о 17:00 год. за домовленістю з невстановленою особою та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зустрівся із двома невстановленими досудовим розслідуванням особами на зупинці станції метро «Лук`янівська». Під час вказаної зустрічі, невстановлені досудовим розслідуванням особи, повідомили ОСОБА_6 про необхідність передачі їм грошових коштів, для оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні, при цьому, вказавши про те, що у разі не надання їм грошових коштів, вони будуть вживати заходів, які призведуть до депортації ОСОБА_6 з території України, після чого, ОСОБА_6 , відмовився передавати грошові кошти, мотивуючи це тим, що не знайомий із вказаними особами та буде спілкуватися з даного приводу та передавати грошові кошти своїй знайомій ОСОБА_5 .
Водночас, отримавши відмову від ОСОБА_6 , в період часу з 22.11.2025 по 25.11.2025 невстановлені досудовим розслідуванням особи, шляхом листування у месенджері «WhatsАpp», а також шляхом телефонних дзвінків з абонентського номеру мобільного телефону НОМЕР_1 на особистий номер мобільного телефону ОСОБА_6 , продовжили чинити тиск на останнього, погрожуючи тим, що будуть вживати дієвих заходів з метою депортації ОСОБА_6 з території України.
Крім того, 11.12.2025 о 19:00 під час особистої зустрічі в кафе «Ідеаліст», яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 2, ОСОБА_5 підтвердила свої протиправні наміри та повідомила ОСОБА_6 , що з метою отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, ОСОБА_6 повинен надати грошові кошти в розмірі 2 300 доларів США, що станом на 11.12.2025 згідно курсу НБУ складало 97 060 грн. 
Водночас, ОСОБА_5 вказала, що у разі надання грошових коштів в сумі 2300 доларів США, вона обіцяє вже протягом місяця підготувати всі необхідні документи, які підтверджують, що після спливу строку дії законного перебування ОСОБА_6 на території України, він хворів і тому не зміг виїхати з України. 
Після цього, ОСОБА_5 , повідомила, що після отримання нею скан копії паспорту громадянина Азербайджану для виїзду за кордон ОСОБА_6 , вона сприятиме в укладенні фіктивного шлюбу з громадянкою України, яку вона підшукала для ОСОБА_6 , а також після укладення вказаного фіктивного шлюбу, ОСОБА_5 обіцяла вплинути на невстановлених досудовим розслідуванням посадових осіб Державної міграційної служби, з метою отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні на ім`я ОСОБА_6 
16.12.2025 під час листування з акаунтом ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нікнеймом « ОСОБА_7 », яким користується ОСОБА_5 у месенджері «Telegram», ОСОБА_6 повідомив її про те, що 16.12.2025 був зупинений співробітниками міграційної служби, які доставили його за адресою: м. Київ, вул. Ромоданова, 17 та повідомили ОСОБА_6 , що він повинен сплатити штраф за нелегальне перебування на території України і протягом наступних 10 днів виїхати з території України. 
Крім того, під час листування ОСОБА_6 запитав ОСОБА_5 , яким чином можливо сплатити штраф та офіційно отримати посвідку на тимчасове проживання в Україні, після чого, ОСОБА_5 17.12.2025 вказала ОСОБА_6 , що вказане питання, а саме вплив на рішення службових осіб Державної міграційної служби України, зокрема щодо не здійснення примусового видворення (депортації) ОСОБА_6 з території України, з подальшим отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, вже буде йому коштувати 4 300 доларів США, що станом на 17.12.2025 згідно курсу НБУ складало 181 374 грн.
Продовжуючи свою злочину діяльність та маючи на меті отримати грошову винагороду, 05.01.2026 о 14 год. 14 хв. ОСОБА_6 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_5 прибув до кафе «Idealist Coffee», яке розташоване в бізнес-центрі «Парус», за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 2, де розпочав з останньою розмову у ході якої передав ОСОБА_5 обумовлену раніше неправомірну вигоду у виді грошових коштів в розмірі 4300 доларів США, що станом на 05.01.2026, згідно курсу НБУ складало 181 847 грн., за вплив на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб та прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме - уповноваженою службовою особою Державної міграційної служби України, з метою не здійснення примусового видворення (депортації) ОСОБА_6 з території України, з подальшою можливістю отримання ОСОБА_6 посвідки на тимчасове проживання в Україні на його ім`я.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнала в повному обсязі, підтвердила місце, спосіб, час, мету вчинення злочину. Щиро кається, до скоєного ставиться осудно в свою сторону.
Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння останньою змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності її позиції. Зважаючи на те, що обвинувачена підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини і беззаперечно визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, покази обвинуваченої суд вважає такими, що відповідають фактичним обставинам, які встановлені судом.
Прокурор  ОСОБА_3 у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 5 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вирішити долю речових доказів у порядку ст. 100 КПК України, скасувати арешти у кримінальному провадженні, продовжити покладені на обвинувачену обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, до набрання вироком законної сили.
Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 просив застосувати до обвинуваченої ОСОБА_5 найм`якіше покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала позицію захисника.
Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, а також сукупність всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченої, який раніше не судима, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відтак відсутні сумніви в її осудності. 
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття та активне сприяння розслідуванню, шляхом надання викривальних показів на стадії досудового розслідування та в суді.
У відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.
Враховуючи обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки, як щире каяття, що виразилося у її щирому визнанні вини у вчиненні кримінального правопорушення, те, що вона на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи думку прокурора, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу у розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Кримінальним правопорушенням шкода не завдана, цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
У рамках даного кримінального провадження, 07.01.2026 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/256/26 застосовано до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що складає 266 240, 00 грн. Покладено на ОСОБА_5 , у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчих слідчої групи СУ ГУНП в Київській області у вказаному кримінальному провадженні, процесуального керівника, слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; уникати спілкування з потерпілим ОСОБА_8 , свідком ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 42025110000000429 від 20.11.2025.
08.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави.
Таким чином, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
На підставі абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України запобіжний захід у вигляді застави застосований до обвинуваченої  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців з дня проголошення вироку, покладені на обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КК України, а саме:
- не відлучатися за межі м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора, або суду; 
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- продовжити зберігання у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Частиною 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
В силу вимог ст. 368 КПК України питання про повернення застави суд має вирішити під час винесення вироку по справі.
Даних, що під час перебування під заставою ОСОБА_10 порушувала умови запобіжного заходу матеріали справи не містять, внесена застава в дохід держави не зверталась.
Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 року № 15 (у редакції постанови КМУ від 18.01.2012 року № 27), та змінами, що вносяться до вказаного порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу передбачений й порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України.
Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.
Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).
Враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом не встановлено, внесена заставодавцем застава у розмірі 266 240, 00 грн, визначена ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.01.2026 у справі №761/256/26, підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Оскільки з винесенням вироку суду закінчується судовий розгляд кримінального провадження, одночасно з ухваленням судового рішення, суд вирішує питання про скасування арешту майна.
Таким чином, суд вважає за необхідне скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2026 у справі №761/1198/26 на ноутбук Apple model A2681, serial C49VDYHW17, вилучений 05.01.2026 за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 1, в ході обшуку автомобіля BYD SONG EV PLUS, р.н. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 .
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2026 у справі №761/1202/26 на майно, яке перебувало у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вилучено 05.01.2026 в ході проведення огляду місця події у приміщенні закладу громадського харчування з назвою «Idealist», який розташований у приміщенні ТРЦ «Парус», за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 2, а саме: грошову купюру номіналом 100 доларів США з серійним номером КВ36340866Н, грошову купюру номіналом 100 доларів США з серійним номером КВ05467748Р, 41 грошову купюру номіналом 100 доларів США з однаковим серійним номером КВ14859854М, які поміщені до сейф пакету № NPU 6311839; договір про надання інформаційно-консультаційних послуг на 2 аркушах, який поміщено до паперового пакету.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України виключно за матеріалами наданими прокурором.
Згідно з положеннями ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Згідно з вимогами абз. 3 ч. 4 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.
Тобто, юридичною підставою для застосування судом спеціальної конфіскації є норми статей 96-1, 96-2 КК, а не санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Так як спеціальна конфіскація не входить до переліку кримінальних покарань, визначеного ст. 51 КК України, та рішення про неї згідно з ч. 4 ст. 374 КПК України приймається разом з рішеннями щодо речових доказів і документів, а тому її належить вважати спеціальною формою розпорядження грошима, цінностями та іншим майном.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.12.2019 у справі №185/6228/18.
Відповідно ж до ч. 9 ст. 100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Із суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 2 ст. 369-2 КК України, характеризується лише прямим умислом.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_5 вчинила умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, а гроші у розмірі 4300 доларів США були предметом цього кримінального правопорушення, тому з урахуванням вимог ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, суд вважає за необхідне застосувати до цього майна спеціальну конфіскацію, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави зазначених грошей у розмірі 4300 доларів США, а саме: грошової купюри номіналом 100 доларів США з серійним номером КВ36340866Н, грошової купюри номіналом 100 доларів США з серійним номером КВ05467748Р, 41 грошової купюри номіналом 100 доларів США з одноковим серійним номером КВ14859854М.
Відповідно до ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта.
Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 370, 374, 393-395, 532 КПК України, ст. ст. 65-66, ч. 2 ст. 369-2 КК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.
Роз`яснити  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що несплата штрафу за відсутності підстав для розстрочки його виплати тягне за собою наслідки, передбачені ч. 5 ст. 53 КК України.
Запобіжний захід застосований до  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді застави - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців з дня проголошення вироку, покладені на обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КК України, а саме:
- не відлучатися за межі м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора, або суду; 
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- продовжити зберігання у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Після набрання вироком законної сили, заставу в розмірі 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) грн, визначену ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.01.2026 у справі №761/256/26, яка знаходиться на депозитному рахунку Територіального управління державної судової адміністрації України у місті Києві, - повернути заставодавцю.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2026 у справі №761/1198/26 на ноутбук Apple model A2681, serial C49VDYHW17, вилучений 05.01.2026 за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 1, в ході обшуку автомобіля BYD SONG EV PLUS, р.н. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 .
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2026 у справі №761/1202/26 на майно, яке перебувало у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вилучено 05.01.2026 в ході проведення огляду місця події у приміщенні закладу громадського харчування з назвою «Idealist», який розташований у приміщенні ТРЦ «Парус», за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 2, а саме: грошову купюру номіналом 100 доларів США з серійним номером КВ36340866Н, грошову купюру номіналом 100 доларів США з серійним номером КВ05467748Р, 41 грошову купюру номіналом 100 доларів США з одноковим серійним номером КВ14859854М, які поміщені до сейф пакету № NPU 6311839; договір про надання інформаційно-консультаційних послуг на 2 аркушах, який поміщено до паперового пакету.
Речові докази:
- мобільний телефон iPhone 15 Pro max сірого кольору в чохлі зеленого кольору, після набрання вироком законної сили, - повернути власнику;
- ноутбук Apple model A2681, serial C49VDYHW17, після набрання вироком законної сили, - повернути власнику;
- автомобіль BYD SONG EV PLUS, р.н. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , ключі від автомобіля BYD, свідоцтво про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_4 , які передано власнику на відповідальне зберігання, - залишити у володінні власника;
- договір про надання інформаційно-консультаційних послуг на 2 аркушах, - залишити у матеріалах кримінального провадження.
На підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до грошових коштів у кількості 1 грошова купюра номіналом 100 доларів США з серійним номером КВ36340866Н, 1 грошова купюра номіналом 100 доларів США з серійним номером КВ05467748Р, 41 грошова купюра номіналом 100 доларів США з однаковим серійним номером КВ14859854М, які примусово безоплатно вилучити у власність держави.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Печерський районний суд м. Києва.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1