ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/13639/25 пров. № А/857/52049/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Носа С.П., 
суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року у справі №380/13639/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
суддя у І інстанції Лунь З.І.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення 30.10.2025,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення №134550022703 від 27.06.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо відмови за заявою від 19.06.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , про перерахунок пенсії - перехід на інший вид пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.93 №3723 “Про державну службу”, п. п 10, 12 розділу ХІ “Прикінцевих та перехідних положень” Закону від 10.12.2015 № 889-VІІІ “Про державну службу” з урахуванням довідки Головного управління ДПС у Львівській області №275/13-01-10-00-11 від 19.06.2025 про складові заробітної плати та довідок №276/13-01-10-00-11 від 19.06.2025, №85/13 01-10-21 від 19.06.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, визнавши протиправним не зарахування до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 на посадах державного службовця в Державному архіві Львівської області з 01.09.1980 по 17.07.1996 та органах державної податкової служби з 18.07.1996 по 01.05.2016 згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 з 19 червня 2025 року пенсію відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.93 № 3723 “Про державну службу”, п. п 10, 12 розділу ХІ “Прикінцевих та перехідних положень” Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ “Про державну службу” з урахуванням довідки Головного управління ДПС у Львівській області №275/13 01-10-00-11 від 19.06.2025 про складові заробітної плати та довідок №276/13-01-10-0011 від 19.06.2025, №85/13-01-10-21 від 19.06.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 на посадах державного службовця в Державному архіві Львівської області з 01.09.1980 по 17.07.1996 та в податковій службі з 18.07.1996 по 01.05.2016, згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 , та здійснити нарахування та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Звернулася до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію за віком згідно із Законом України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII, який набув чинності 1 травня 2016 року. Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке розглядало заяву позивачки, відмовило у призначенні їй пенсії з підстав недостатності стажу станом на 01.05.2016.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення №134550022703 від 27.06.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VІІІ, з 19.06.2025, зарахувавши при цьому до її стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, періоди роботи на посадах в органах Державної податкової служби України зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 на посадах державного службовця в Державному архіві Львівської області з 01.00.1980 до 17.07.1996 та в податковій службі з 18.07.1996 до 01.05.2016.
У задоволенні позову в частині інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог позивач послався на невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає про відсутність підстав зараховувати стаж державної служби після 01.05.2016. Також наголошує на дискреційних повноваженнях органу пенсійного фонду при призначенні пенсії.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до записів трудової книжки позивачки від 02.09.1980 встановлено, що позивачка у період з 01.09.1980 до сьогодні працює, серед іншого, станом на 01.05.2016 на посадах: 
01.09.1980 прийнята по посаду машиністки госпрозрахункового відділу Державного архіву Львівської області; 
28.01.1981 переведена на посаду архівіста ІІ категорії Державного архіву Львівської області; 
01.02.1990 переведена на посаду архівіста Державного архіву Львівської області; 17.07.1996 звільнена з посади архівіста за власним бажанням. 
18.07.1996 зарахована на посаду завідувача архівом Державної податкової інспекції по Львівській області; 
26.11.1996 у зв`язку з ліквідацією Державної податкової інспекції по Львівській області і утворенням Державної податкової адміністрації у Львівській області переведена на посаду завідувача архівом ДПА у Львівській області; 
02.02.1998 переведена на конкурсній основі на посаду головного спеціаліста по архівній справі адмінгоспвідділу; 
прийняла присягу державного службовця 02 лютого 1998 року; 
присвоєно звання державного службовця 11 рангу; 
12.10.1999 переведена на посаду начальника відділу централізованого архіву; 
01.01.2001 переведена на посаду головного спеціаліста архівної справи відділу матеріально-технічного забезпечення; 
20.10.2003 у зв`язку із змінами організаційної структури переведена на посаду головного спеціаліста загального відділу; 
31.01.2012 у зв`язку з реорганізацією Державної податкової адміністрації переведена в Державну податкову службу у Львівській області на посаду головного спеціаліста загального відділу управління адміністративно-господарського забезпечення; 
29.05.2013 у зв`язку з реорганізацією ДПС у Львівській області шляхом приєднання до Головного управління Міндоходів у Львівській області переведена на посаду головного спеціаліста загального відділу адміністративно-господарського управління Міндоходів у Львівській області; 
01.01.2014 присвоєно спеціальне звання “інспектор податкової та митної справи ІІ рангу”; 
05.01.2015 у зв`язку з реорганізацією Головного управління Міндоходів у Львівській області шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Львівській області переведена на посаду головного спеціаліста загального відділу управління інфраструктури Головного управління ДФС у Львівській області; 
03.02.2016 у зв`язку із зміною організаційної структури Головного управління ДФС у Львівській області переведена на посаду головного державного інспектора відділу організації, документування і роботи з документами управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Головного управління ДФС у Львівській області; 
27.04.2016 присвоєно чергове спеціальне звання “інспектор податкової та митної справи І рангу”.
Станом на 01.05.2016 позивачка працювала на посаді в ГУ ДФС у Львівській області.
19.06.2025 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо переведення її на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу” з урахуванням довідок про складові заробітної плати державного службовця.
За принципом екстериторіальності її заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
За результатами розгляду заяви та наданих позивачем документів Головне управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло рішення №134550022703 від 27.06.2025, яким відмовлено позивачці у переході на пенсію державного службовця, посилаючись на відсутність необхідного стажу роботи. 
При цьому Головне управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підставою для висновку про відсутність необхідного стажу визначило те, що згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 працювала в Державній податковій адміністрації у Львівській області на посадах головного спеціаліста, начальника відділу з 02.02.1998 по 31.12.2013. З 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання “інспектор податкової та митної справи ІІ рангу”. Відсутні правові підстави для зарахування періоду роботи з 01.01.2014 по 01.05.2016 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби. Стаж ОСОБА_1 на посаді державного службовця складає 15 років 11 місяців. Враховуючи викладене, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у перерахунку пенсії щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, оскільки відсутній необхідний стаж на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 року. 
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно з п.1 та п.4 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на рівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначає Закон №3723-XII (чинний до 01.05.2016).
Відповідно до ст. 1 цього Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Відповідно до ч.2 ст.9 зазначеного Закону регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон №3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.
Згідно з ч.1 ст.37 Закону №3723-XI, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної досади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
10.12.2015 було прийнято новий Закон України “Про державну службу” № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016 (далі Закон №889-VIII). Отже положення Закону України “Про державну службу” № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).
Статтею 1 Закону №889-VIII передбачено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Частиною 1 ст. 5 Закону №889-VIII визначено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Відповідно до ч.1 ст. 90 Закону №889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, для набуття права на пенсію відповідно до ст. 37 Закону 3723-ХІІ заявник повинен відповідати одній з вказаних вимог:
- на момент набрання чинності Законом №889-VIII наявність стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” та актами Кабінету Міністрів України не менш як 10 років та перебування на посаді, яка належить до державної служби;
- на момент набрання чинності Законом №889-VIII наявність стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України не менш як 20 років незалежно від перебування на посаді, яка належить до державної служби.
Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
При цьому, абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
Стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється згідно із законодавством, яке діяло раніше, і на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені (п. 8 розділу XI “Прикінцевих та перехідних положень” Закону № 889-VIII).
Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього.
Зі змісту спірного рішення, видно, що позивачці відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, у зв`язку з недостатністю стажу державної служби, через незарахування певних періодів роботи позивача до державної служби. Зокрема, відповідачем не зараховано до стажу державної служби період роботи позивачки з в органах Державної податкової служби.
Апеляційний суд зазначає, що позивачка на день набрання чинності Законом №889-VIII мала не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.
Так, відповідно до записів трудової книжки позивачки від 02.09.1980 встановлено, що позивачка у період з 01.09.1980 до сьогодні працює, серед іншого, станом на 01.05.2016 на посадах: 
01.09.1980 прийнята по посаду машиністки госпрозрахункового відділу Державного архіву Львівської області; 
28.01.1981 переведена на посаду архівіста ІІ категорії Державного архіву Львівської області; 
01.02.1990 переведена на посаду архівіста Державного архіву Львівської області; 17.07.1996 звільнена з посади архівіста за власним бажанням. 
18.07.1996 зарахована на посаду завідувача архівом Державної податкової інспекції по Львівській області; 
26.11.1996 у зв`язку з ліквідацією Державної податкової інспекції по Львівській області і утворенням Державної податкової адміністрації у Львівській області переведена на посаду завідувача архівом ДПА у Львівській області; 
02.02.1998 переведена на конкурсній основі на посаду головного спеціаліста по архівній справі адмінгоспвідділу; 
прийняла присягу державного службовця 02 лютого 1998 року; 
присвоєно звання державного службовця 11 рангу; 
12.10.1999 переведена на посаду начальника відділу централізованого архіву; 
01.01.2001 переведена на посаду головного спеціаліста архівної справи відділу матеріально-технічного забезпечення; 
20.10.2003 у зв`язку із змінами організаційної структури переведена на посаду головного спеціаліста загального відділу; 
31.01.2012 у зв`язку з реорганізацією Державної податкової адміністрації переведена в Державну податкову службу у Львівській області на посаду головного спеціаліста загального відділу управління адміністративно-господарського забезпечення; 
29.05.2013 у зв`язку з реорганізацією ДПС у Львівській області шляхом приєднання до Головного управління Міндоходів у Львівській області переведена на посаду головного спеціаліста загального відділу адміністративно-господарського управління Міндоходів у Львівській області; 
01.01.2014 присвоєно спеціальне звання “інспектор податкової та митної справи ІІ рангу”; 
05.01.2015 у зв`язку з реорганізацією Головного управління Міндоходів у Львівській області шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Львівській області переведена на посаду головного спеціаліста загального відділу управління інфраструктури Головного управління ДФС у Львівській області; 
03.02.2016 у зв`язку із зміною організаційної структури Головного управління ДФС у Львівській області переведена на посаду головного державного інспектора відділу організації, документування і роботи з документами управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Головного управління ДФС у Львівській області; 
27.04.2016 присвоєно чергове спеціальне звання “інспектор податкової та митної справи І рангу”.
Станом на 01.05.2016 позивачка працювала на посаді в ГУ ДФС у Львівській області.
Також трудовою книжкою позивачки підтверджується, що 02.02.1998 позивачка склала Присягу державного службовця. 
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (далі також - Порядок №283) регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби. Цей Порядок №283 втратив чинність з 01.05.2016.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Крім цього, відповідно до статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України “Про державну службу”. При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Статтею 343 Податкового кодексу України передбачено, що посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються, зокрема, такі спеціальні звання: інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу.
Враховуючи наведене, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання і спеціалісти в апараті державної податкової служби, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію.
За час проходження публічної служби в органах податкової служби позивачці присвоєно, в тому числі, спеціальне звання “інспектор податкової та митної справи ІІ рангу”.
Також поза увагою суду не може залишитися те, що позивачка склала Присягу державного службовця.
Також суд ураховує час служби позивачки в Державному архіві Львівської області, виходячи з такого.
Абзацом 9 пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів державних архівів областей та їх філіалів, державних архівів міст Києва і Севастополя. 
Тобто, Порядком №283 передбачено зарахування до стажу державної служби роботу (службу) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів та на керівних працівників і спеціалістів державних архівів областей.
Як видно з трудової книжки позивачки, з 01.09.1980 до 17.07.1996 позивачка працювала на посадах у Державному архівів Львівської області. Відтак означений стаж роботи підлягає зарахуванню як стаж державної служби.
Крім того, суд ще раз наголошує, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону України “Про державну службу” №3723-XII і “Прикінцевих та перехідних положень” Закону України “Про державну службу”№889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Також, слід зазначити, що спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивачки на відповідних посадах, був Закон України “Про державну податкову службу в Україні” №509-XII та Податковий кодекс України.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України “Про державну службу” № 889-VIII та “Порядку обчислення стажу державної служби”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, які діють з 01.05.2016, до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
При цьому, відповідно до пункту 5 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.
Отже, враховуючи те, що позивачка з 01.09.1980 до 01.05.2016 працювала на посадах державної служби, їй присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання за наслідками атестації у визначеному Законом України “Про державну податкову службу в Україні” від 04 грудня 1990 року №509-XII порядку, а також те, що позивачка одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, і з отримуваної заробітної плати проводились відрахування підвищених розмірів відповідних (страхових, соціальних) внесків до спеціальних фондів державного бюджету, то періоди роботи (служби) позивачки, які ГУ ПФ України в Дніпропетровській області, виключив із тих, що дають право на переведення на пенсію державного службовця, з 01.09.1980 до 01.05.2016, підлягають зарахуванню до стажу державної служби позивачки.
Враховуючи зазначене, необхідно зарахувати до стажу державної служби позивачки період роботи органах державної податкової служби з 01.09.1980 до 01.05.2016, а отже, оскільки позивачка станом на момент набрання чинності Законом №889-VIII працювала на посадах, віднесених законом до посад державної служби та разом із стажем роботи на державній службі, встановленим відповідачем в оскаржуваному рішенні №134550022703 від 27.06.2025, мала більше 20 років стажу на таких посадах, зазначене вказує на наявність у неї права на отримання пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 “Про державну службу”, п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889 “Про державну службу”.
Таким чином, відмова відповідача, ГУ ПФ України в Дніпропетровській області в переведенні позивачки на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу” через те, що з 01.01.2014 відсутній стаж державної служби, є неправомірною, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №134550022703 від 27.06.2025 правомірно визнано протиправним та скасовано судом першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.
Згідно статі 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області залишити без задоволення. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року у справі №380/13639/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук