ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/1556/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дмитрука В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Ленад Груп» до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Ленад Груп» (далі – ТзОВ «Бест Ленад Груп», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579/СВ-ФС від 13.11.2025 про стягнення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в розмірі 24 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку із невиконанням вимог припису від 14.08.2025 №ЗХ/ВJ/25621/023579/П ТзОВ «Бест Ленад Груп», а саме: заробітна плата працівникам виплачується з недотриманням умов визначених трудовим договором, що призвело до формування заборгованості по заробітній платі, яка станом на 01.09.2025 становила 1 692 927,64 грн станом на 06.10.2025 1 616 174,18 грн, в тому числі заборгованість перед звільненим працівником в розмірі 45 109,04 грн включно з 6 630,82 грн компенсації за невикористані 13 календарних днів основної щорічної відпустки. 
За період з 14.08.2025 по 03.10.2025 на розрахунковий рахунок підприємства надійшло 6 943, 74 тис. грн з них виплачено заробітної плати працівникам — 130,8 тис. грн. або (2%), відтак роботодавцем не вживається всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.
Таким чином, ТзОВ «Бест Ленад Груп» допущено порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі, чим порушено вимоги частин першої та другої статті 10 абзацу 6 частини 1 статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136.
У зв`язку з чим на позивача накладено штраф за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в розмірі 24 000,00 гривень.
Також, відповідно до постанови №ЗХ/BЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579/ПТ/ПС виданої 06.10.2024 Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 188-6 КУПАП України директора ТзОВ «БЕСТ ЛЕНАД ГРУП» ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 гривень.
Позивач вважає, що накладення штрафу за те саме правопорушення відповідно до постанови №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579/СВ-ФС виданої 13.11.2025 Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці про стягнення ТзОВ «Бест Ленад Груп» штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в розмірі 24 000,00 гривень є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням ст.61 Конституції України.
Отже, постанова №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579/СВ-ФС від 13.11.2025 про стягнення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в розмірі 24 000,00 грн є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Просить задовольнити позовні вимогу у повному обсязі.
Ухвалою судді від 10.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі відповідач отримав 12.02.2026 у зареєстрований через підсистему «Електронний суд» кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
27.02.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що на виконання вищевказаного доручення начальником Управління інспекційної діяльності у Волинській області Нінічук Л.В. подано службову записку від 01.10.2025 №СП-ЗХ/4/7100-25, в якій повідомлено, що з 13.08.2025 по 14.08.2025 Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці проведено у ТзОВ «Бест Ленад Груп» позаплановий захід зі здійснення державного контролю у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю з питань, обліку робочого часу, виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за зверненням від 21.07.2025 (вх. від 21.07.2025 №М-884/ЗХ-25) та від 04.08.2025 (вх. від 04.08.2025 №Я-942/ЗХ-25). 
За результатами проведеного заходу контролю було видано припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 14.08.2025 №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П. ТзОВ «Бест Ленад Груп» була надана відповідь №11/09/01 від 11.09.2025 (вх. №13247/ЗХ/1-25 від 15.09.2025) про виконання вимог припису від 14.08.2025 №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П, згідно якої припис виконано не в повному обсязі.
Керуючись нормами Закону №877-V та на виконання Окремого доручення Голови Державної служби з питань праці від 23.04.2024 №Д-33/1/4.1-24а, Міжрегіональним управлінням видано наказ від 02.10.2025 №618/ЗХ-ЗК «Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки ТзОВ «Бест Ленад Груп» та направлення на проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) від 02.10.2025 №ЗХ/1/15965-25. 
Головними державними інспекторами відділу з питань праці Управління інспекційної діяльності у Волинській області Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Циплінською Світланою Леонідівною, Сорокіною Оленою Миколаївною, 03.10.2025 на підставі наказу від 02.10.2025 №618/ЗХ-ЗК та направлення на перевірку від 02.10.2025 №ЗХ/1/15965-25 здійснено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки за додержанням законодавства про працю в частині виконання вимог припису ТзОВ «Бест Ленад Груп» з питань визначених вищевказаними наказом та направленням, під час якого були виявлені порушення.
У зв`язку із встановленим порушенням вимог законодавства про працю, начальником Управління інспекційної діяльності у Волинській області Нінічук Л.В. подано службову записку від 10.10.2025 №СП-ЗХ/4/7293-25 із пропозицією розглянути матеріали справи відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі – Порядок №509), щодо застосування до ТзОВ «Бест Ленад Груп» фінансової санкції, передбаченої абзацом четвертим частини 2 статті 265 КЗпП України.
Таким чином, 10.10.2025 уповноваженою особою Міжрегіонального управління одержано акт від 06.10.2025 №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579, складений за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису у ТзОВ «Бест Ленад Груп», про одержання якого листом від 13.10.2025 вих. №ЗХ/3.1/16480-25 (копії підтверджуючих документів додаються) повідомлено позивача, що відповідає вимогам встановленим пунктом 3 Порядку №509.
13.10.2025 Міжрегіональним управлінням на адресу позивача скеровано рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 13.10.2025 №ЗХ/ЛВ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579/СВ яким позивача повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 13.11.2025.
Будь яких доказів, які б свідчили, що на момент проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі перевірки в частині виконання вимог припису ТзОВ «Бест Ленад Груп» було додержано виконання законодавства про працю в частині заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки праці не надано. 
Відтак, 13.11.2025 уповноваженою посадовою особою Міжрегіонального управління, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта позапланового заходу державного контролю від 06.10.2025 №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579, керуючись статтею 265 КЗпП України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509, та на підставі абзацу 4 частини другої статті 265 КЗпП України, винесено постанову №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П-ЗХ/ ВЛ/31544/023579/СВ-ФС, якою вирішено накласти штраф на позивача у розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень.
Згідно з трекінгом відстеження поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №7900800482662, 13.10.2025 поштове відправлення яким скеровано повідомлення про дату отримання документів та направлення рішення про розгляд справи прийняте АТ «Укрпошта» для відправлення, а 15.10.2025 відправлення прибуло до точки видачі/доставки. З невідомих для Міжрегіонального управління причин відправлення не було вручене адресату та повернуто за закінченням терміну зберігання.
Згідно з трекінгом відстеження поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №7900800490762, 14.11.2025 поштове відправлення, яким скеровано Постанову про накладення штрафу від 13.11.2025 №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579/СВ-ФС за юридичною адресою ТзОВ «Бест Ленад Груп», що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, прийняте АТ «Укрпошта» для відправлення, однак 01.12.2025 повернуто за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання. 
Отже, Міжрегіональним управлінням на вимогу п. 3 Порядку №509 було надіслано повідомлення про дату отримання документів, рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу та постанову про накладення штрафу, що підтверджуються відповідними квитанціями про поштові відправлення та трекінгами поштових відправлень АТ «Укрпошта». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Разом з тим, представник відповідача зауважує, що доводи позивача є безпідставними і не відповідають фактичним даним справи, оскільки до нього застосовано різні види юридичної відповідальності в межах окремих, самостійних проваджень, які мають різну правову природу, підстави та суб`єктний склад.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 2 Окремого доручення Голови Державної служби з питань праці від 23.04.2024 №Д-33/1/4.1-24а Міжрегіональному управлінню доручено забезпечити здійснення контролю за виконанням приписів про усунення виявлених порушень, внесених за результатами попередніх заходів, проведених у 2023 році та І кварталі 2024 року, та у подальшому в місячний строк з дня закінчення терміну їх виконання (стосовно яких відсутня інформація про їх виконання або які не виконано).
На виконання вище зазначеного доручення начальником Управління інспекційної діяльності у Волинській області Нінічук Л.В. подано службову записку від 01.10.2025 №СП-ЗХ/4/7100-25, в якій повідомлено, що з 13.08.2025 по 14.08.2025 Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці проведено у ТзОВ «Бест Ленад Груп» позаплановий захід зі здійснення державного контролю у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю з питань, обліку робочого часу, виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за зверненням від 21.07.2025 (вх. від 21.07.2025 №М-884/ЗХ-25) та від 04.08.2025 (вх. від 04.08.2025 №Я-942/ЗХ-25). 
На виконання вищевказаного доручення начальником Управління інспекційної діяльності у Волинській області Нінічук Л.В. подано службову записку від 01.10.2025 №СП-ЗХ/4/7100-25, в якій повідомлено, що з 13.08.2025 по 14.08.2025 Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці проведено у ТзОВ «Бест Ленад Груп» позаплановий захід зі здійснення державного контролю у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю з питань, обліку робочого часу, виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за зверненням від 21.07.2025 (вх. від 21.07.2025 №М-884/ЗХ-25) та від 04.08.2025 (вх. від 04.08.2025 №Я-942/ЗХ-25). 
За результатами проведеного заходу контролю було видано припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 14.08.2025 №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П. ТзОВ «Бест Ленад Груп» була надана відповідь №11/09/01 від 11.09.2025 (вх. №13247/ЗХ/1-25 від 15.09.2025) про виконання вимог припису від 14.08.2025 №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П.
03.10.2025 на підставі наказу від 02.10.2025 №618/ЗХ-ЗК та направлення на перевірку від 02.10.2025 №ЗХ/1/15965-25 здійснено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки за додержанням законодавства про працю в частині виконання вимог припису позивачем.
10.10.2025 уповноваженою особою Міжрегіонального управління одержано акт від 06.10.2025 №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579, складений за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису.
13.10.2025 Міжрегіональним управлінням на адресу позивача скеровано рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 13.10.2025 №ЗХ/ЛВ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579/СВ яким позивача повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 13.11.2025.
Згідно з трекінгом відстеження поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором № 7900800482662, поштове відправлення яким скеровано повідомлення про дату отримання документів та направлення рішення про розгляд справи прийняте АТ «Укрпошта», проте 16.10.2025 повернуто за закінченням терміну зберігання.
Згідно з трекінгом відстеження поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №7900800490762, поштове відправлення, яким скеровано постанову про накладення штрафу від 13.11.2025 №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579/СВ-ФС 01.12.2025 повернуто за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання.
17.12.2025 на адресу ТзОВ «Бест Ленад Груп» з відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку надійшла постанова про відкриття виконавчого ВП №79809774 від 15.12.2025 щодо виконання постанови №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579/СВ-ФС, виданої 13.11.2025 Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці про стягнення з ТзОВ «Бест Ленад Груп» штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в розмірі 24 000,00 гривень.
Як встановлюється оскарженою постановою, у зв`язку із невиконанням вимог припису від 14.08.2025 №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П ТзОВ «Бест Ленад Груп», а саме: заробітна плата працівникам виплачується з недотриманням умов визначених трудовим договором, що призвело до формування заборгованості по заробітній платі, яка станом на 01.09.2025 становила 1 692 927,64 грн.. станом на 06.10.2025 1 616 174,18 грн, в тому числі заборгованість перед звільненим працівником в розмірі 45 109,04 грн включно з 6 630,82 грн компенсації за невикористані 13 календарних днів основної щорічної відпустки. За період з 14.08.2025 по 03.10.2025 на розрахунковий рахунок підприємства надійшло 6 943, 74 тис. грн з них виплачено заробітної плати працівникам — 130.8 тис. грн. або (2%), відтак роботодавцем не вживається всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.
Таким чином, позивачем допущено порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі, чим порушено вимоги частин першої та другої статті 10 абзацу 6 частини 1 статті 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136.
У зв`язку з чим на ТзОВ «Бест Ленад Груп» було накладено штраф за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в розмірі 24 000,00 гривень.
Надалі, зазначений штраф та витрати згідно виконавчого ВП №79809774 були сплачені відповідно до платіжної інструкції №1183 від 17.12.2025.
Також, відповідно до постанови №ЗХ/BЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579/ПТ/ПС виданої 06.10.2024 Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 188-6 КУПАП України директора ТзОВ «Бест Ленад Груп» ОСОБА_1 , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 гривень.
У даній постанові зазначено, що в ході перевірки щодо виконання вимог припису від 14.08.2025 №Х/ВЛ/25621/023579/П встановлено, що пункт 1 припису не виконаний, а саме, згідно наданої інформації, станом на 01.09.2025 заборгованість по виплаті заробітної плати перед 24 працівниками становила 1 692 927,64 грн, станом на 06.10.2025 1 616 174,18 грн, чим не дотримується вимога ч. 1 ст.10 Закону №2136, щодо виплати заробітної плати у строки встановлені трудовим договором. Всього невиплачено заробітну плату частково за квітень, а також травень – червень 2025 року. Заробітна плата за вересень 2025 року не нарахована.
Також встановлено, що не виконані вимоги п. 2 припису від 14.08.2025 №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П, а саме, звільненому з 26.06.2025 відповідно до наказу (розпорядження) про припинення трудового договору від 24.06.2025 №2406/25 логісту ОСОБА_2 заборговано заробітну плату в розмірі 48 109,04 грн., в т.ч. 6 630,82 грн. компенсація за невикористані 13 календарних днів основної щорічної відпустки, чим порушено вимоги абз. 6 ч. 1 ст. 12 ЗУ №2136-IХ, щодо невиплати грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки». ›
Не виконані вимоги п. 3 припису, а саме, виплата заробітної плати проводиться не в першочерговому порядку після надходження коштів на рахунок товариства. Згідно наданої інформації (додаток 2 до акту) за період з 14.08.2025 по 03.10.2025 на розрахунковий рахунок підприємства поступило 6943, 74 тис. грн., з них виплачено заробітної плати працівникам- 130,8 тис. грн. або (2 %), сплачено податків та інших обов`язкових платежів - 319,3 тис. грн. (4 %), витрати на пально-мастильні матеріали склали 4 345,0 тис. грн. (63 %), інші видатки (ремонт транспорту, орендна плата) – 2 034,4 тис. грн. (29%), що є порушенням вимог ч. 2 ст. 10 Закону України №1236 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
У зв`язку з чим на ОСОБА_3 (директора) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 гривень.
Надалі, зазначений штраф був сплачений відповідно до платіжної інструкції №942 від 07.10.2025.
Позивач зазначає, що накладення штрафу за правопорушення відповідно до постанови №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579/СВ-ФС, виданої 13.11.2025 Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці про стягнення з ТзОВ «Бест Ленад Груп» штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в розмірі 24 000,00 гривень є притягненням до того самого виду відповідальності та за те саме порушення вдруге, що є порушенням ст.61 Конституції України.
Крім того, на момент винесення оскаржуваної постанови було повністю усунуто порушення встановлені перевіркою працівниками Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, що викладені у приписі від 14.08.2025 №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П.
Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) передбачено, що Державна служба України з питань праці (Держпраця) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Держпраця відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп. 6 п. 4 Положення №96).
Держпраця для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці (пп. 5 п.6 Положення №96).
Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (Пункт 7 Положення №96).
Стаття 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V) надано визначення поняттю державного нагляду (контролю), відповідно якої це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходи державного нагляду (контролю) планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
З огляду на викладене, Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, вповноважений, серед іншого на здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Статтею 2 Закону №877-V встановлено, що дія цього закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Дія Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.
Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог ст. 1, ст. 3, ч. 1, 4, 6 8, абз. 2 ч. 10, ч. 13 та 14 ст. 4, ч. 1-4 ст. 5, ч. 3 ст. 6, ч. 1 4 та 6 ст. 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, ч. 3 ст.22 цього Закону.
Наведеними нормами встановлено, що дія Закону №877-V поширюється, зокрема, на органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, які, здійснюють заходи контролю у встановленому цим законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Таким чином Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці при реалізації повноважень щодо державного нагляду (контролю) має діяти з обов`язковим врахуванням положень закону №877-V.
Стаття 3 Закону №877-V передбачає, що державний нагляд (контроль) здійснюється, серед іншого, за принципами: пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади; рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання; невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону; відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання; дотримання умов міжнародних договорів України; незалежності органів державного нагляду (контролю) від політичних партій та будь-яких інших об`єднань громадян; наявності одного органу державного нагляду (контролю) у складі центрального органу виконавчої влади. презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.
Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу Законів про працю України (надалі - КЗпП) заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Згідно з частини 5 статті 97 КЗпП оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Також, відповідно до частини 6 статті 24 Закону України «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати зарплати працівникам не можуть залежати від інших платежів та їхньої черговості.
У статті 115 КЗпП визначено, що заробітна плата має виплачуватись регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
24.02.2022 відповідно до Закону України від 12.05.2015 №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» в Україні запроваджено режим воєнного стану.
15.03.2022 прийнято Закон України від 15.03.2022 №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон №2136), відповідно до якого на період дії воєнного стану запроваджується обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43,44 Конституції України.
Згідно статі 10 Закону №2136:
1. Заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.
2. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.
3. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.
4. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.
Відповідно до статті 265 КЗпП посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - дев`ятим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.
Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509) передбачено процедуру накладення штрафів за порушення законодавства про працю. Цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами третьою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення.
Пунктом 2 Порядку №509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Відповідно до абзацу четвертого пункту 2 Порядку №509 штрафи за порушення законодавства про працю та зайнятість населення накладаються на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису.
Справа про накладення штрафу розглядається у 45 денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів.
Про дату одержання документів, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів зазначених в абзацах 3-7 пункту 2 Порядку №509, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, а другий надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника.
У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.
Штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.
У разі сплати юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, яка використовує найману працю, 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вручення постанови про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про працю, передбаченого цією статтею, така постанова вважається виконаною.
Не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Разом з тим, за змістом частин 3, 4 статті 265 К3пП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Суд звертає увагу, що штраф, передбачений ч.2 ст.265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф, передбачений ч.3 ст.41 КУпАП є адміністративною відповідальністю і накладається за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.
При цьому, ст.265 КЗпП України і ст.41 КУпАП були викладені в такій редакції Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014.
Вказаний закон передбачав введення ст.265 КЗпП України фінансових санкції для роботодавців - юридичних та фізичних осіб-підприємців, у вигляді штрафу у розмірі від 1 до 30 мінімальних заробітних плат за допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску та податків, порушення термінів виплати заробітної плати більш ніж за один місяць, виплати не в повному обсязі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці та порушення інших вимог трудового законодавства.
Натомість ст. 41 КуПАп передбачена відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.
Тобто ключовою відмінністю цих двох статей є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за ст.265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за ст.41 КУпАП) за порушення встановлених термінів виплати заробітної плати.
Разом з тим, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України та ч.3 ст.41 КУпАП, повністю збігаються суб`єкт відповідальності і вид порушення (несвоєчасна виплата заробітної плати).
В обох випадках у санкціях статті передбачений один й той самий вид стягнення - штраф у грошовій формі. Тобто, обидві відповідальності, передбачені абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України та ч.3 ст.41 КУпАП, є за своєю сутністю штрафними (каральними), і жодна з них не має ознаки правовідновленої (компенсаційної) відповідальності.
Стаття 61 Конституції України передбачає заборону притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення більше одного разу.
Варто зазначити, що перше притягнення особи до відповідальності не може визнаватись незаконним з підстав, передбачених статтею 61 Конституції України, у разі повторного притягнення тієї ж особи до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, яке відбулось за часом пізніше.
Відтак, ключовим питанням, яке підлягає розв`язанню при вирішенні цієї справи є визначення обставин, за яких особа вважається притягнутою до відповідальності вперше.
При цьому, слід зазначити, що Конституційний Суд України у рішенні від 27.10.1999 №9-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 80 Конституції України (справа про депутатську недоторканність) зазначив, що поняття притягнення до кримінальної відповідальності не тотожне поняттю кримінальна відповідальність, як і поняття притягнення до юридичної відповідальності не ідентичне поняттю юридична відповідальність.
Норми Конституції України, зокрема, містять терміни: за віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу настає юридична відповідальність (частина друга статті 60); ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення та юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (стаття 61); особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом (частина перша статті 63), незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (частина друга статті 68); за посягання на честь і гідність Президента України винні особи притягаються до відповідальності на підставі закону (частина друга статті 105); за неповагу до суду і судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності (частина п`ята статті 129). У контексті змісту положень названих статей Конституції України терміни притягнення до юридичної відповідальності та юридична відповідальність розмежовуються.
Притягнення до юридичної відповідальності передує юридичній відповідальності.
У згаданому рішенні Конституційний Суд України в аспекті порушених у конституційному поданні Міністерством внутрішніх справ України питань положення частини третьої статті 80 Конституції України розтлумачив так:
1.1. Кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду.
1.2. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.
Як вбачається з матеріалів справи, Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці 06.10.2025 розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 06.10.2025 №3X/BJ/25621/023579/П-3X/BJ/31544/023579/ПT притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 188-6 КУПАП України та застосовано штраф у розмірі 1 700,00 грн.
Зазначений штраф був сплачений відповідно до платіжної інструкції №942 від 07.10.2025.
Вказана постанова суду відповідно до приписів ч.6 ст.78 КАС України має преюдиціальний характер в частині чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.
Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Крім того, статтею 268 КУпАП регламентовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
З системного аналізу наведених правових норм КУпАП слід дійти висновку про те, що притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням статті 284 КУпАП.
Отже, відповідачем до позивача застосовані заходи впливу за правопорушення, передбачені в ч.2 ст.265 КЗпП України, шляхом прийняття постанови №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579/СВ-ФС від 13.11.2025 про накладення штрафу, що є фінансовою санкцією, тобто оспорюваною у цій справі постановою позивача фактично повторно притягнуто до відповідальності за одні й ті самі порушення за які його вже було притягнуто до відповідальності за одне й те саме правопорушення, що заборонено статтею 61 Конституції України.
Така позиція відповідає і практиці Європейського суду з прав людини.
Так, у пункті 110 рішення Великої палати Європейського суду з прав людини від 15.11.2016 у справі А та Б проти Норвегії зазначено: Суд також переконливо підтвердив, що стаття 4 Протоколу №7 не обмежується правом не бути покараним двічі, але поширюється і на право не піддаватися кримінальному обвинуваченню або засудженню двічі. Якби це було не так, то не було б необхідності використовувати слово засуджений, а також слово покараний, оскільки це було би дублюванням. Таким чином, Суд підтвердив, що стаття 4 Протоколу № 7 застосовується навіть коли людина була притягнута до відповідальності в провадженнях, які не призвели до визнання винним у вчиненні правопорушення. Стаття 4 Протоколу №7 містить три різних гарантії і встановлює, що за одне і те саме правопорушення ніхто не може бути (І) притягнутий до відповідальності, (ІІ) засуджений, і (ІІІ ) покараний.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №807/320/18.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.7 КАС України: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищенаведене, відповідачем не доведено правомірність прийняття оскарженої постанови, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, що підтверджується дослідженими судом належними та допустимими доказами і з врахуванням існуючої судової практики підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 328,00 грн, який сплачений відповідно до платіжної інструкції №77 від 28.01.2026.
Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову №ЗХ/ВЛ/25621/023579/П-ЗХ/ВЛ/31544/023579/СВ-ФС від 13.11.2025 про стягнення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в розмірі 24 000 грн.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Ленад Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці судовий збір в розмірі 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Ленад Груп» (43025, місто Луцьк, вулиця Мистецька, 7, код ЄДРПОУ 44116797).
Відповідач: Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (79005, місто Львів, вулиця Міцкевича, 8, код ЄДРПОУ 44778105).

Суддя В.В. Дмитрук