ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/5681/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого – судді Сіжук О.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 з наступними вимогами:
визнати протиправними дії щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі коштів станом на день звільнення з військової служби 07.11.2024 згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 117- РС від 07.11.2024, а також на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.11.2024 року №361, а саме:
грошового забезпечення за останньою займаною посадою, передбаченого Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 20.07.2024 по 21.10.2024;
додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі 100000 гривень щомісяця пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 20.07.2024 по 21.10.2024;
компенсації за 18 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік;
компенсації за 15 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік;
компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення за 28 днів 2023 та 2024 роки;
матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;
одноразової грошової допомоги у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби (41 місяць).
грошового забезпечення за період з 21.10.2024 по дату звільнення;
зобов`язати донарахувати та виплатити у повному обсязі належні кошти станом на день звільнення з військової служби 07.11.2024 згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 117-РС від 07.11.2024, а також на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.11.2024 року №361, а саме:
грошове забезпечення за останньою займаною посадою, передбачене Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 18.07.2024 по 21.10.2024;
додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі 100000 гривень щомісяця пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 20.07.2024 по 21.10.2024;
компенсацію за 18 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік;
компенсацію за 15 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік;
компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення за 28 днів 2023 та 2024 роки;
матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань;
одноразову грошову допомогу у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби (41 місяць);
грошове забезпечення за період з 21.10.2024 по дату звільнення.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідачем не в повній мірі проведено розрахунок. Зокрема, позивач не погоджується із розмірами нарахованих та виплачених коштів, а саме компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки, грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, 2024 рік, одноразової грошової допомоги, грошового забезпечення за останньою займаною посадою за час перебування на лікування у тому числі за період із 18.07.2024 по 21.10.2024 та із 21.10.2024 по дату звільнення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень щомісяця пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 20.07.2024 по 21.10.2024.
Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідачем подано відзив, відповідно до змісту якого заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Так, з приводу визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплату компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки та відпустки як учаснику бойових дій зазначав, що розрахунок компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій Військовою частиною НОМЕР_1 визначено правильно та обґрунтовано із урахуванням Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 за № 260, натомість аргументи позивача є цілком безпідставними, оскільки при формуванні правової позиції позивач посилається на норми трудового законодавства, а не законодавства у сфері військового обов`язку та військової служби.
Щодо визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо недонарахування та невиплати грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, 2024 рік вказував що така допомога виплачується один раз у 2024 році за однією з вищезазначених підстав внаслідок події, яка настала у 2024 році або у 2023 році, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події. Підстави для призначення, виплати та донарахування позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2024 році відсутні, оскільки позивачу було призначено, нараховано та виплачено таку допомогу.
З приводу визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 21 календарний місяць служби, а не 41 календарний місяць вказував, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачена правомірно за 21 календарний місяць військової служби, так як постанова Кабінету Міністрів України №460 передбачає одноразову грошову виплату військовослужбовцю, за період військової служби за призовом під час мобілізації без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, тобто із моменту призову позивача, тобто із січня 2023 року.
Стосовно невиплати грошового забезпечення за останньою займаною посадою за час перебування на лікуванні у тому числі за період із 18.07.2024 по 21.10.2024 та із 21.10.2024 по дату звільнення зазначав, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні). Доводи позивача в цій частині, на думку відповідача, є безпідставними, спростовується вимогами Порядку №260, а також виписками із банківських карт, які визначають періоди виплати основного грошового забезпечення та суми виплати грошового забезпечення.
Щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 у розмірі 100000 гривень щомісяця пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 20.07.2024 по 21.10.2024 вказував, що за час проходження позивачем військової служби були отримані та опрацьовані документи щодо періодів перебування на лікуванні у зв`язку із пораненням отриманим під час Захисту Батьківщини, у тому числі за період із 20.07.2024 по 21.10.2024 та за наслідками опрацювання періодів виплат вказані періоди були погоджені та в подальшому після надходження коштів будуть зараховані на банківський рахунок позивача.
Не погоджуючись із відзивом на позовну заяву, позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому посилався на протиправність дій з боку Військової частини НОМЕР_1 .
В подальшому позивачем подано заяву, в якій посилаючись на часткову сплату відповідачем додаткової винагороди, згідно рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі №600/4491/24-а у розмірі 193548,39 грн, просив суд:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі коштів ОСОБА_1 , солдату Військової частини НОМЕР_1 , станом на день звільнення з військової служби 07.11.2024 року згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 1170РС від 07.11.2024, а також на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.11.2024 року №361:
- грошового забезпечення за останньою займаною посадою, передбаченого Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 20.07.2024 року по 21.10.2024 року;
- компенсації за 18 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік;
- компенсації за 15 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік;
- компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення за 28 днів 2023 та 2024 роки;
- матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;
- одноразової грошової допомоги у розмірі 4% місячного грошового забезпечений за кожний повний календарний місяць служби (41 місяць);
- грошового забезпечення за період з 21.10.2024 по дату звільнення.
зобов`язати донарахувати та виплатити у повному обсязі належні ОСОБА_1 , солдату Військової частини НОМЕР_1 , кошти станом на день звільнення з військової служби 07.11.2024 згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 1170РС від 07.11.2024, а також на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.11.2024 року №361, а саме:
- грошове забезпечення за останньою займаною посадою, передбачене Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 18.07.2024 по 21.10.2024.
- компенсацію за 18 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік;
- компенсацію за 15 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік;
- компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення за 28 днів 2023 та 2024 роки;
- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань;
- одноразову грошову допомогу у розмірі 4% місячного грошового забезпечений за кожний повний календарний місяць служби (41 місяць).
- грошове забезпечення за період з 21.10.2024 по дату звільнення.
Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2024 №881 позивач перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення №1774 позивач у період з 26.06.2024 по 25.07.2024 перебував на лікуванні в КНП «Міська лікарня №2» Рівненської міської ради.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення №2050 позивач у період з 25.07.2024 по 26.07.2024 перебував на лікуванні в КНП «Міська лікарня №2» Рівненської міської ради.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого відділення неврології та нейрореабілітації №2056 позивач у період з 26.07.2024 по 23.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська лікарня №2» Рівненської міської ради.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого відділення неврології та нейрореабілітації №2378 позивач у період з 23.08.2024 по 09.09.2024 перебував на лікуванні в КНП «Міська лікарня №2» Рівненської міської ради.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №504 позивач у період з 09.09.2024 по 19.09.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи».
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1161 позивач у період з 20.09.2024 по 15.10.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи».
Відповідно до виписного епікрізу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2729 позивач у період з 16.10.2024 по 21.10.2024 перебував на лікуванні в КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи».
Наказом командира Військової частини (по особовому складу) НОМЕР_1 від 08.11.2024 року №361 солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом, під час мобілізації на особливий період, колишнього стрільця-снайпера десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти десантно-штурмового батальйону, який знаходиться у розпорядженні командира військової частини, звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 1170РС від 07.11.2024 у відставку за підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я — на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців). Направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З 08.11.2024 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.
Даним наказом наказано виплатити грошову премію у розмірі 631 % з 01 по 08 листопада 2024 року, яка надається за сумлінне виконання службових обов`язків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 та окремого доручення Міністра оборони України №183/уд від 16.01.2024.
Наказано виплатити надбавку за особливості проходження служби відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 та окремого доручення Міністра оборони України №183/уд від 16.01.2024 в розмірі 87,8 % з "01" по "08" листопада 2024 року.
Зазначено, що щорічна основна відпустка за 2023 рік використана у кількості 10 діб.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" наказано виплатити грошову компенсацію за 18 діб не використаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.
Зазначено, що щорічна основна відпустка за 2024 рік використана у кількості 15 діб.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" наказано виплатити грошову компенсацію за 15 діб не використаної щорічної основної відпустки за 2024 рік.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статті 16-2 Закону України "Про відпустки", статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" наказано виплатити грошову компенсацію за 28 діб невикористаної щорічної додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учаснику бойових дій за 2023 та 2024 роки.
Вказано, що грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 отримав.
Наказано виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 за 2024 рік.
19.07.2024 та 26.09.2024 представник позивача звертався до відповідача із заявами, в яких просив нарахувати та виплатити грошове забезпечення за останньою займаною посадою, передбаченого Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, за час перебування на стаціонарному лікуванні та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 гривень щомісяця пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі №600/4491/25-а адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 незаконною щодо нарахування та виплати у повному обсязі ОСОБА_1 , солдату Військової частини НОМЕР_1 , грошового забезпечення за останньою займаною посадою, передбаченого Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 01.01.2024 по 31.03.2024 року, з урахуванням вже сплачених коштів. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , солдату Військової частини НОМЕР_1 грошове забезпечення за останньою займаною посадою, передбачене Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 01.01.2024 по 31.03.2024 року, з урахуванням вже сплачених коштів. В решті позову відмовлено.
У зв`язку із виплатою оскаржуваних виплат у меншому розмірі, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.
Спірним питанням у даній справі є дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі грошового забезпечення за останньою займаною посадою, передбаченого Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 20.07.2024 по 21.10.2024, компенсації за 18 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, компенсації за 15 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення за 28 днів 2023 та 2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги у розмірі 4% місячного грошового забезпечений за кожний повний календарний місяць служби (41 місяць), грошового забезпечення за період з 21.10.2024 по дату звільнення.
Так, щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі грошового забезпечення за останньою займаною посадою, передбаченого Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 20.07.2024 по 21.10.2024, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частин першої-третьої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Частиною четвертою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У свою чергу, пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджено н (далі - Порядок №260).
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 8 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується:
щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;
одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Відповідно до пункту 9 розділу І Порядку №260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.
Згідно із частиною третьою пункту 9 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку військово-лікарської комісії, рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Частиною третьою пункту 9 розділу І Порядку №260 встановлено, що військовослужбовцям строкової військової служби, які перебувають у відрядженнях, відпустках і на лікуванні в лікарняних закладах, грошове забезпечення виплачується за весь період перебування у відрядженнях, відпустках і на лікуванні.
Судом встановлено, що позивач у період з 26.06.2024 по 25.07.2024 перебував на лікуванні в КНП «Міська лікарня №2» Рівненської міської ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення №1774.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення №2050 позивач у період з 25.07.2024 по 26.07.2024 перебував на лікуванні в КНП «Міська лікарня №2» Рівненської міської ради.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого відділення неврології та нейрореабілітації №2056 позивач у період з 26.07.2024 по 23.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська лікарня №2» Рівненської міської ради.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого відділення неврології та нейрореабілітації №2378 позивач у період з 23.08.2024 по 09.09.2024 перебував на лікуванні в КНП «Міська лікарня №2» Рівненської міської ради.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №504 позивач у період з 09.09.2024 по 19.09.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи».
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1161 позивач у період з 20.09.2024 по 15.10.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи».
Відповідно до виписного епікрізу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2729 позивач у період з 16.10.2024 по 21.10.2024 перебував на лікуванні в КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи».
Наказом командира Військової частини (по особовому складу) НОМЕР_1 від 08.11.2024 року №361 позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 08.11.2024.
Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 позивачу за липень, 2024, серпень 2024, вересень 2024, жовтень 2024, листопад 2024 були нараховані посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, премії) (а.с.87).
Отже з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 було нараховане та виплачене грошове забезпечення за весь період перебування на лікуванні, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Стосовно зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити у повному обсязі належні позивачу кошти станом на день звільнення з військової служби 07.11.2024, а саме: компенсацію за 18 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік; компенсацію за 15 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік та компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення за 28 днів 2023 та 2024 роки, суд зазначає наступне.
У відповідності до пункту 8 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-XII у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".
Згідно з абзацом першим пункту 18 статті 10-1 Закону №2011-XII під час дії воєнного стану військовослужбовцям надається частина щорічної основної відпустки загальною тривалістю не більше 30 календарних днів, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів. Кожна із зазначених відпусток надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статті 16-2 Закону України "Про відпустки", статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" наказано виплатити грошову компенсацію за 28 діб невикористаної щорічної додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення, як учаснику бойових дій за 2023 та 2024 роки.
Згідно пункту 3 глави ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Згідно пунктів 5, 6 Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.
Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Як зазначалось вище наказом командира Військової частини (по особовому складу) НОМЕР_1 від 08.11.2024 року №361 позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.
Даним наказом визначено, що щорічна основна відпустка за 2023 рік використана позивачем у кількості 10 діб.
Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" наказано виплатити грошову компенсацію за 18 діб не використаної щорічної основної відпустки за 2023 рік.
Зазначено, що щорічна основна відпустка за 2024 рік використана позивачем у кількості 15 діб.
Відповідно до абзацу треього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" наказано виплатити грошову компенсацію за 15 діб не використаної щорічної основної відпустки за 2024 рік.
При цьому, обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на непогодження із розміром виплаченої компенсації. 
Однак, наведені доводи позивача суд вважає безпідставними з огляду на те, що визначення розміру недоотриманих за вказаний строк виплат, в тому числі компенсації за 18 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, компенсації за 15 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік та компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення за 28 днів 2023 та 2024 роки є виключною компетенцію відповідача, а тому суд не повинен та не уповноважений втручатися у дискреційні повноваження щодо виконання відповідачем обов`язку з визначення суми такої компенсації.
Крім того, позивачем в позовній заяві не обгрунтовано його доводів стосовно необхідності нарахування та виплати компенсації у більшому розмірі.
З огляду на наведене, безпідставними й такими, що не підлягають задоволенню є й позовні вимоги щодо нарахування та виплати у повному обсязі матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. 
Як свідчить наказ про виключення позивача із військової служби, останнім визначено виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 за 2024 рік.
Із змісту позовної заяви слідує, що така допомога виплачена позивачу, тільки у розмірі меншому, аніж повинно було бути виплачено відповідачем, з чим відповідно не погоджується позивач.
Однак, суд звертає увагу позивача на те, що здійснення такої виплати у відповідному розмірі є виключною компетенцію відповідача, а тому суд не уповноважений втручатися у дискреційні повноваження щодо виконання відповідачем обов`язку з визначення суми такої допомоги.
Більше того, позивач не погоджуючись із розмірами виплачених сум не обгрунтував яким чином останній дійшов висновку про наявність у останнього права на нарахування та виплату таких виплат у більшому розмірі, аніж було нараховано та виплачено.
Відтак, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 4% місячного грошового забезпечений за кожний повний календарний місяць служби (41 місяць), суд зазначає наступне.
Пунктом 1 статті 10-1 Закону № 2011-XII встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово - службовців строкової служби), включає, крім іншого, одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби.
Пунктами 1, 2, 6 розділу XXIII Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Отже, з наведених норм законодавства слідує, що військовослужбовець має право на отримання грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, яка у випадку невиплати її протягом року (незалежно від вибуття у щорічну основну відпустку), виплачується на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. Така допомога надається незалежно від подання чи неподання рапорту військовослужбовцем.
Як вбачається із наказу командира Військової частини (по особовому складу) НОМЕР_1 від 08.11.2024 №361, яким позивача виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення зазначено, грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07.06.2018у №260 позивач отримав.
Натомість спірним у даному випадку є нарахування та виплата одноразової грошової допомоги за 21 календарний місяць військової служби, а не за 41 календарний місяць військової служби, як про це просить позивач.
Так, відповідно до пунктів 1, 4 глави ХХХІІ Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні з військової служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460.
Згідно пунктів 1- 4 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2024 №460 (далі -Порядок №460) 
Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (ЗП України, 1992, № 7, стаття 182).
Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.
З аналізу вказаних норма вбачається, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували.
Як свідчать матеріали справи, позивач призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 19.01.2023.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 21 календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 4 відсотка місячного грошового забезпечення за 41 календарний місяць служби матеріали справи не містять, а позивачем не обгрунтовано.
У відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ).

Суддя Сіжук Ольга Володимирівна