Справа № 634/330/25 
Провадження № 1-кп/634/41/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2026 року	сел. Сахновщина Харківської області	

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора – ОСОБА_4 , 
потерпілої – ОСОБА_5 ,
обвинуваченого – ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Сахновщина кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025226070000020 від 10.03.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нагірне, Зачепилівського району, Харківської області, громадянин України, офіційно не працюючого, не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 22.11.2024 за ч. 2 ст. 246 КК України до 3 років обмеження волі, згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України, -

встановив:
Згідно рішення Сахновщинського районного суду Харківської області у справі № 2032/2-213/11 від 28 липня 2011 року, ОСОБА_6 , зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12 липня 2011 року. 05.11.2013 на підставі виконавчого листа Сахновщинського районного суду Харківської області № 2-213/11 від 28 липня 2011 року, Кегичівським відділом ДВС у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відкрито виконавче провадження № 42429878 про примусове стягнення з ОСОБА_6 коштів на утримання неповнолітньої доньки. Однак, ОСОБА_6 якому було відомо про обов`язковість виконання рішення Сахновщинського районного суду Харківської області у справі № 2032/2-213/11 від 28 липня 2011 року, та який під час виконавчого провадження попереджався працівниками Кегичівського ВДВС у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про необхідність сплачувати кошти на утримання неповнолітнього сина, а також про відповідальність за ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітнього сина, але будучи фізично здоровим та маючи реальну змогу працювати та виконувати рішення суду, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, систематично не сплачував аліменти.
Таким чином, ОСОБА_6 , у період з травня 2018 року по лютий 2025 року включно, з метою ухилення від сплати аліментів на утримання своєї дитини, маючи реальну можливість сплачувати аліменти на її утримання, приховуючи доходи, ігноруючи вимоги державного виконавця, достовірно знаючи про необхідність щомісяця сплачувати аліменти на утримання дитини від всіх видів доходу, з корисливих мотивів, у власних інтересах матеріального характеру, грубо порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття - злісно ухилився від сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини за період з травня 2018 року по лютий 2025 року включно, у сумі 238 394 грн. 27 коп., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів. Тобто не вживав жодних дій (бездіяльність) спрямованих на виконання обов`язку, щодо сплати аліментів.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив суду, що проступок ним було вчинено при вищезазначених обставинах, надав пояснення щодо місця, часу, способу вчинення проступку так, як вони встановлені судом.
Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що йому відомо про необхідність щомісяця сплачувати аліменти на утримання дитини але у період часу з травня 2018 року по лютий 2025 року він не сплачував аліменти на утримання неповнолітніх сина, хоча отримував мінливий щомісячний дохід в середньому 5000 грн., який витрачав на утримання двох неповнолітніх дітей цивільної дружини. Також повідомив, що в подальшому він буде сплачувати аліменти. В скоєному розкаюється.
З показань ОСОБА_6 встановлено, що під час досудового розслідування та судового розгляду він показання дає добровільно, заходи фізичного чи психологічного примусу до нього співробітниками поліції не застосовувались. 
Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у скоєні проступку, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам кримінального провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив проступок, який суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6  є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, зареєстрований та має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, судимий 22.11.2024 вироком Сахновщинського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 246 КК України до 3 років обмеження волі, згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєне, у виді обмеження волі.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий за вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 22.11.2024 року за ч. 2 ст. 246 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 24 грудня 2024 року. 
В даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні в період часу з травня 2018 по лютий 2025 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто в період іспитового строку за вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 22.11.2024.
Тому, остаточне покарання ОСОБА_6 належить призначити на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 22.11. 2024 року.
Саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України, та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Будь-яких законних підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, в тому числі призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, судом не встановлено, оскільки матеріали кримінального провадження не містять пом`якшуючих покарання обставин, які, з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 на стадії дізнання та судового розгляду не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набранням вироком законної сили суд не вбачає.
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженні відсутні. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 22.11.2024 у виді 3 (трьох) років обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався і підстав його застосування суд не вбачає.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з дня фактичного його затримання в порядку звернення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: