Справа № 199/2350/26
(2/199/3629/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

06.04.2026 

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в особі судді Спаї В.В., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, та на утримання дружини до досягнення дитиною повноліття, 

ВСТАНОВИВ: 
Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина проживає разом із позивачем та перебуває на утриманні позивача (матері). Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини та на утримання дружини, яка не працює та здійснює догляд за дитиною, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. 
Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років. 

Процесуальні дії у справі:
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 05.03.2026 р. відкрито провадження у справі. 

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 
Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, сторони у цій справі є батьками неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. 
Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на утриманні позивача.
Позивач здійсню догляд за дитиною, не працює. 
Батьки дитини  не досягли домовленості щодо способу виконання батьком дитини його обов`язку утримувати дитину та з приводу утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. 
Спірні правовідносини виникли із захисту прав позивача, як дружини, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення нею трьох років, та регулюються ч. 3 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 75, ч.ч. 2, 4 ст. 84, ч. 1 та ч. 2 ст. 80 СК України, а також з обов`язку батька утримувати дитини до досягнення нею повноліття та регулюються ст. 27 Конвенції про права дитини, ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України. 

Дослідив докази, надані в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. 
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 
За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частинами 1 та 2 ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Оскільки обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищемособи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки сторони не досягли домовленості з означеного питання. 
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини (дитина є неповнолітньою, потребує утримання);
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (у суду відсутні докази стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів); 
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина (докази про це не надані); 
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів (докази про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів відсутні);
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів (докази про такі витрати суду не надані).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 
Задовольняючи вимогу позову, суд керується тим, що відповідач мешкає окремо від позивача та дитини,  обов`язок утримання дитини до її повноліття покладається законом рівною мірою на обох батьків, докази про виконання відповідачем вказаного обов`язку відсутні. 
Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.
Суду не було надано доказів про виконання відповідачем, як батьком дитини, обов`язку з утримання дитини, у зв`язку з чим вочевидь порушення прав дитини, які підлягають поновленню у спосіб, визначений законом та обраний позивачем при зверненні до суду. 
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стосовно вимоги позову про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, то, задовольняючи дану вимогу, суд керується наступним. 
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). 
Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї (ч. 1 ст. 5 СК України). 
За ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. 
Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. 
Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення ( ч. 2 ст. 80 СК України). 
Як встановлено судом, позивач не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі ч. 2 ст. 84 СК України позивач має право на утримання від чоловіка (відповідача), який є батьком спільної дитини  до досягнення нею трьох років.
Вказаного обов`язку відповідач не виконує. 
Відповідач не надав доказів, на підставі яких суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі. 
Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного (ч. 1 ст. 75 СК України). 
Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 4 ст. 75 К України). 
Особливість такого утримання полягає у строковості дії (до досягнення дитиною трьох років), незалежності від надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання - неможливості чоловіка надавати таке утримання.
Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч. 3 ст. 82 ЦПК України). 
Як встановлено судом, позивач не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є відповідач, позивач потребує утримання. 
Задовольняючи вимогу позову, суд керується тим, що позивач має право на утримання від чоловіка, який є батьком спільної дитини, до досягнення дитиною трьох років, проте, вказаного обов`язку не виконує, у зв`язку з чим вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача; порушені права позивача підлягають поновленню у спосіб, визначений позивачем при зверненні до суду із даним позовом, позов підлягає задоволенню. 
На виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. 
Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 6 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, ст. 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст. 279, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ: 
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, та на утримання дружини до досягнення дитиною повноліття задовольнити повністю.  

Стягувати щомісяця з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи проводити стягнення з 26.02.2026 р., до досягнення дитиною повноліття. 
Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. 

Стягувати щомісяця з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу)  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), починаючи проводити стягнення з 26.02.2026 р., до 24.10.2027 р. 
Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. 

Судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 

Дата складення повного судового рішення 06.04.2026 р.  

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї