Справа № 420/33849/24 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за 
позовом ОСОБА_1 
до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) 
про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України), у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за періоди безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Херсонської області в періоди з 23 березня 2023 року по 01 квітня 2024 року;
- зобов`язати Військову частину № НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за періоди безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Херсонської області в період з 23 березня 2023 року по 01 квітня 2024 року в збільшеному розмірі до 100000 (ста тисяч) гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Ухвалою суду від 13.11.2024 відкрито спрощене провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
В позовній заяві вказано, що військовослужбовець ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 з 23.03.2023 по 01.04.2024 та брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові (спеціальні) завдання, а саме під час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом), у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України першого ешелону оборони по батальйону включно в операційній зоні оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " оперативно-стратегічного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " Сил оборони держави. Позивач вважає, що він набув право на отримання додаткової винагороди за період з 23.03.2023 по 01.04.2024 в збільшеному розмірі до 100 000 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Позивач просить відновити його право на гарантовану державою додаткову винагороду. Позивач заявив клопотання про витребування у відповідача доказів (копію наказу про прийняття на службу ОСОБА_1 та копію наказу про його виключення із списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення звільнення (або переведення), відомості про нараховане та виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення за період березень 2023 - травень 2024 рр. з вказівкою складових такого забезпечення, копії бойових наказів (бойові розпорядження) або витяги з них щодо ОСОБА_1 за період з 23.03.2023р. по 01.04.2024, копії рапортів (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь ОСОБА_1 у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням кількості днів участі військовослужбовця у таких діях та заходах або витяги з них щодо ОСОБА_1 за період з 23.03.2023 по 01.04.2024), мотивоване ненаданням доказів на адвокатський запит.
14.11.2024 представник позивача надав суду докази - витяги з журналів бойових дій щодо позивача як доказ підтвердження виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань у періоди: з 03 квітня 2023 року по 11 квітня 2023 року, з 15 квітня 2023 року по 05 травня 2023 року, з 07 травня 2023 року по 24 травня 2023 року, з 25 травня 2023 року по 03 липня 2023 року, з 05 липня 2023 року по 06 серпня 2023 року, з 25 серпня 2023 року по 31 серпня 2023 року, з 01 вересня 2023 року по 24 вересня 2023 року, з 13 жовтня 2023 року по 20 жовтня року, з 25 жовтня 2023 року по 03 грудня 2023 року, з 09 грудня 2023 року по 18 грудня 2023 року, з 19 грудня 2023 року по 30 грудня 2023 року, з 03 січня 2024 року по 14 лютого 2024 року, з 15 лютого 2024 року по 18 лютого 2024 року, з 22 лютого 2024 року по 14 березня 2024 року, з 18 березня 2024 року по 31 березня 2024 року.
22.01.2025 позивач надав додаткові пояснення, в яких звертає увагу суду на те, що з 1 серпня 2022 року набув чинності наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ "Про реалізацію вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168", в якому змінено перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови № 168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у таких бойових діях або заходах. З аналізу пункту 2 Наказу № 164-АГ можна зробити висновок, що у переліку завдань, які визначають "безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах", відсутня чітка прив`язка до меж, бойових (спеціальних) завдань та операцій здійснення самих бойових дій та заходів. Перелік охоплює широкий спектр військових дій, які можуть виконуватися військовослужбовцями як у районах ведення бойових дій, так і поза їх межами.
У період з 01.02.2023 по 31.05.2023 включно механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, визначався Порядком та умовами виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 року № 36 (далі Порядок № 36). Вказаний нормативно-правовий акт підлягає застосуванню до спірних правовідносин в частині періоду з 23.03.2023 (дата початку періоду, вказаного в позовній заяві) по 31.05.2023 року включно. Пунктами 3, 4 та 7 Порядку № 36 визначено, що до безпосередньої участі в бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій: 1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; 2) бойових (спеціальних) завдань з усебічного забезпечення органів (підрозділів) Держприкордонслужби, угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовим розпорядженням в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником; 3) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього вогневого контакту з противником; 4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником; 5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей; 6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями; 7) бойових (спеціальних) завдань у складі екіпажу корабля, катера, судна забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів; 8) бойових (спеціальних) завдань у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.
У період з 01.06.2023 року по теперішній час процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби під час воєнного стану (особливого періоду), передбачених Постановою № 168, визначають Особливості виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених Постановою № 168, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 року № 726 (далі - Особливості № 726). Пунктами 3, 8 та 12 Особливостей № 726 встановлено, що до безпосередньої участі в бойових діях або заходах, здійснення яких передбачає виплату додаткової винагороди, належить виконання військовослужбовцями завдань: безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора: на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно.
Ухвалою від 05.02.2025 суд зобов`язав позивача надати суду до 21.02.2025 докази того, що у спірний період він проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 , або 2191, відомості про грошове забезпечення за період з 23.03.2023 по 01.04.2024 або інші докази не нарахування та не виплати йому грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням додаткової винагороди в збільшеному розмірі до 100000 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Витребувано у відповідача - копію наказу про прийняття на службу ОСОБА_1 та копію наказу про його виключення із списків особового складу та всіх видів грошового забезпечення звільнення (або переведення), відомості про нараховане та виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення за період березень 2023 - травень 2024 рр. з вказівкою складових такого забезпечення, копії бойових наказів (бойові розпорядження) або витяги з них щодо ОСОБА_1 за період з 23.03.2023р. по 01.04.2024, копії рапортів (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь ОСОБА_1 у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням кількості днів участі військовослужбовця у таких діях та заходах або витяги з них щодо ОСОБА_1 за період з 23.03.2023 по 01.04.2024.
10.02.2025 представник позивача надав до суду додаткові пояснення, в яких наводить судову практику Верховного суду щодо аналогічних правовідносин.
24.02.2025 до суду надійшов відзив НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ НОМЕР_2 ), в якому відповідач проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу з 01.04.2023, був виключений зі списків особового складу з 01.04.2024. В період 01.04.2023 по 01.05.2024 перебував у населеному пункті Херсон Херсонської області (поза районами ведення воєнних (бойових) дій) та виконував бойові (спеціальні) завдання щодо забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, тобто на правому березі річки Дніпро (на території територіальних громад, які не визначені наказами Головнокомандувача ЗСУ, як райони ведення воєнних (бойових) дій). Однією із основних умов отримання військовослужбовцями, всіх військових формувань, збільшеного до 100 000 гривень розміру додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2023 № 168, є факт/умова - перебування військовослужбовця безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій. В той самий час слід звернути увагу, що з 01.01.2023 - до вказаних районів (районів ведення/ бойових дій) не входить частина Херсонської області та безпосередньо міста Херсон, які знаходяться на Правому березі річки Дніпро, де і дислокуються майже всі підрозділи НОМЕР_1 прикордонного загону в тому числі і АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 . За цей період позивач за виконання бойових (спеціальних) завдань поза районами ведення воєнних (бойових) дій отримував додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ № 168, у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу виконання завдань. Натомість, у спірному періоді позивач бойових (спеціальних) завдань безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій не виконував, і відповідно права на збільшену до 100 000 гривень додаткову грошову винагороду не набув. 
Також у відзиві представник відповідача клопотав про розгляд справи у судовому засіданні за участі сторін. До відзиву надана відповідь на адвокатський запит представника позивача від 25.10.2024 , в якій повідомив, що ОСОБА_1 безпосередньої участі у бойових діях не приймав, завдань, які надають право на отримання збільшеної до 100 тис. грн. додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, останній не виконував, а отже, права на збільшену додаткову грошову винагороду не набув. До відзиву надані копії наказів головнокомандувача ЗСУ за спірний період про визначення районів ведення бойових дій, в тому числі в Херсонській області.
27.02.2025 до суду позивач надав відповідь на відзив.
04.04.2025 представник позивача надав додаткові пояснення у справі.
09.06.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі з клопотанням про витребування доказів.
18.08.2025 , 15.09.2025, 27.01.2026 представник позивача надав додаткові пояснення.
Суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 у період з 01.04.2023 по 01.04.2024 проходив військову службу на посаді начальника відділу організації оперативно-розшукової діяльності головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.
Позивач стверджує, що брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові (спеціальні) завдання, а саме під час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом), у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України першого ешелону оборони по батальйону включно в операційній зоні оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " оперативно-стратегічного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " Сил оборони держави.
Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено невиплатою додаткової винагороди, передбаченої п. 1, п. 1-1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 23.03.2023 по 01.04.2024 в збільшеному розмірі до 100 000 гривень на місяць.
Представник позивача 25.10.2024 звернувся до відповідача з адвокатським запитом від №25/10/2024/1, в якому просив надати інформацію та документальне підтвердження періодів (проміжків часу) безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 23 березня 2023 року по 01 квітня 2024 року, шляхом надання посвідчених копій наступних документів та вказівкою кількості днів такої участі (проміжків часу) щодо ОСОБА_1 :
- бойового наказу (бойового розпорядження) або витягу з них щодо ОСОБА_1 за період з 23.03.2023р. по 01.04.2024;
- журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл) або витягу з них щодо ОСОБА_1 за період з 23.03.2023 по 01.04.2024.;
- рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а військовослужбовців у таких діях та заходах також кількості днів участі військовослужбовця у таких діях та заходах або витягу з них щодо ОСОБА_1 за період з 23.03.2023 по 01.04.2024.
Листом від 26.10.2024 за вих №10/8796-24-вих відповідач повідомив, що ОСОБА_1 у спірний період входив до складу Головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону, який дислокувався на правому березі річки Дніпро (на території територіальних громад, які не визначені наказами Головнокомандувача ЗСУ, як райони ведення воєнних (бойових) дій). За цей період позивач за виконання бойових (спеціальних) завдань поза районами ведення воєнних (бойових) дій отримував додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ № 168, у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу виконання завдань. Натомість, у період з 01.01.2023 по 19.07.2024 позивач бойових (спеціальних) завдань безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій не виконував, і відповідно права на збільшену до 100 000 гривень додаткову грошову винагороду не набув.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди за періоди безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Херсонської області в періоди проходження служби у НОМЕР_1 прикордонному загоні, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження визначає Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 03.04.2003 № 661-IV.
Статтею 1 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" визначені завдання Державної прикордонної служби України, а саме: на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.
За змістом ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
У відповідності з ч. 5 ст. 14 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Уповноважені посадові особи Державної прикордонної служби України попередньо вивчають склад призовників та здійснюють їх добір у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про Державну прикордонну службу України", умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (надалі Інструкція №558).
Відповідно до пункту 2 розділу I Інструкції №558, термін "грошове забезпечення" означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством. Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).
Відповідно до пункту 3 розділу I Інструкції №558, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан продовжувався та триває на сьогодні.
Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову №168 ( у редакції із змінами, внесеними згідно з постановами КМ № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022, № 1066 від 27.09.2022, № 1146 від 08.10.2022, № 43 від 20.01.2023), пунктом 1 якої установлено, що о на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2023 р. № 836 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168" постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 доповнено пунктом 1-1, який у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року.
Так, пунктом 1-1 Постанови КМУ №168 (у редакції постанови КМУ від 9 серпня 2023 р. № 836) установлено, що на період воєнного стану: військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;
військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Пунктом 1-2 постанови № 168 передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). 
Отже, із зазначених норм Постанови КМУ №168 вбачається, що право на додаткову винагороду у розмірі до 100000,00 грн мають перелічені у такому пункті особи у двох окремих випадках:
- якщо вони беруть безпосередню участь у бойових діях;
- якщо вони беруть участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора .
Пунктом 2-1 постанови КМУ № 168 (в редакції станом на період служби позивача з 01.01.2023 передбачалось: "Установити, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень".
В подальшому постановою КМУ від 09.08.2023 № 836 пункт 2-1 викладено в редакції "Установити, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають:
порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;
особливості виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пунктах 1-1 і 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту;
порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги.".
У постанові від 31.01.2025 року по справі № 460/2645/24 Верховний Суд зробив висновок, що за своєю правовою природою, додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану, яка має компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни та не має регулярного характеру й виплачується на підставі наказів командирів (начальників), за певних умов.
Разом з тим, для нарахування та виплати додаткової винагороди збільшеної до 100 000 грн., яка встановлена пунктом 1-1 Постанови № 168, позивач мав надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази щодо:
- безпосередньої його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;
- безпосереднього його перебування в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.
У період служби позивача з 01.04.2023 по 05.09.2023 включно механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови № 168 визначався Порядком та умовами виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 року № 36 (далі - Порядок № 36), який втратив чинність 05.09.2023 на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ № 726 від 01.09.2023.
Пункт 2 Порядку № 36 визначав: " На період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується:...3) у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах".
Пунктами 3, 4 та 7 Порядку № 36 визначено, що до безпосередньої участі в бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій:
1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
2) бойових (спеціальних) завдань з усебічного забезпечення органів (підрозділів) Держприкордонслужби, угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовим розпорядженням в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
3) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього вогневого контакту з противником;
4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;
7) бойових (спеціальних) завдань у складі екіпажу корабля, катера, судна забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів;
8) бойових (спеціальних) завдань у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.
Документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, є:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;
рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.
Райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України.
В свою чергу, з 05.09.2023 процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), передбачених Постановою № 168 визначають Особливості виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених Постановою № 168, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 року № 726, (далі - Особливості № 726).
Особливостями № 726 встановлено, що "На період воєнного стану додаткова винагорода виплачується: 1) у розмірі 100 000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах".
Пунктом 3 Особливостей № 726 визначено, що до безпосередньої участі в бойових діях або заходах, здійснення яких передбачає виплату додаткової винагороди, зазначеної в підпункті 1 пункту 2 цих Особливостей, належить виконання військовослужбовцями завдань:
1) безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора:
на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);
з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
з вогневого ураження виявлених повітряних цілей;
з ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту або польотів, пов`язаних з вогневим ураженням противника;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням;
з усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угруповань військ, інших складових сил оборони, за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
з контррозвідувального забезпечення, що здійснюється органами Держприкордонслужби, які виконують бойові (спеціальні) завдання в умовах безпосереднього зіткнення з противником, а також проведення оперативно-розшукових і контррозвідувальних заходів, негласних слідчих (розшукових) дій в умовах безпосереднього зіткнення з противником;
2) з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника, з бойового чергування та інших завдань екіпажів кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів у районах здійснення заходів, у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій.
Пунктом 8 Особливостей № 726 встановлено, що документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах та здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, є:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;
рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), району участі військовослужбовця в діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, кількості днів участі в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Пунктом 12 Особливостей № 726 установлено, що райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України.
Отже, у період дії воєнного стану, військовослужбовці Держприкордонслужби мають право на отримання збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.
Однак, суд звертає увагу, що таке право не є безумовним, а виникає у військовослужбовців виключно у разі, коли вони беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора
При цьому, райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються виключно рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України, що прямо встановлено пунктом 7 Порядку №36 та пунктом 12 Особливостей № 726.
Копіями витягів з Журналів бойових дій головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону засвідчується та підтверджується факт перебування підполковника ОСОБА_2 на рубежі оборони в н.п. Лупареве та н.п. Херсон Херсонської області та виконання у періодах 03.04.2023 - 11.04.2023, 15.04.2023 - 05.05.2023, 07.05.2023 - 24.05.2023, 25.05.2023- 03.07.2023, 05.07.2023 - 06.08.2023, 25.08.2023 - 31.08.2023 вказаним військовослужбовцем завдань щодо: несення служби на фільтраційних постах, встановлення осіб причетних до ДОПД, проведення антидронових заходів, аналіз та накопичення відомостей щодо противника, обслуговування, технічних заходів та майна ГОРВ, організація роботи управління та контролю за діяльністю оперативно-розшукового підрозділу, взаємодія з підрозділами ЗСУ та іншими правоохоронними органами, загальна організація, планування, контроль за оперативно-бойовою діяльністю військовослужбовців оперативно-розшукових підрозділів, тобто завдання передбачені пунктом 4 "Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затверджених наказом МВС України від 01.09.2023 №726, ті за які не передбачена виплата додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168, збільшена до 100 000 грн.
В свою чергу, у період з 01.04.2023 по 01.04. 2024 року (включно) воєнні (бойові) дії в Херсонському районі Херсонській області велися лише на території Олешківської міської територіальної громади, островах Забіч, Великий, Бакайський, Борщевий на території Білозерської селищної територіальної громади, островах Карантинний, Великий Потьомкін, Малий Потьомкін, Круглик на території Херсонської міської територіальної громади, що вбачається з наказів Головнокомандувача Збройних Сил України "Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій" за № 111 від 01.05.2023, № 147 від 01.06.2023, № 183 від 01.07.2023, № 210 від 01.08.2023, № 247 від 01.09.2023, № 273 від 01.10.2023, № 301 від 01.11.2023, № 341 від 01.12.2023 року, № 2 від 01.01.2024 року, № 42 від 01.02.2024 року, № 82 від 01.03.2024 року, № 121 від 01.04.2024 року, № 170 від 01.05.2024 року.
В той же час, у спірний період позивач проходив службу на території Херсонської міської територіальної громади, яка згідно з наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, не включалась до районів ведення воєнних (бойових) дій.
Суд зауважує, що однією з умов для нарахування військовослужбовцю збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн., передбаченою Постановою № 168, є безпосереднє перебування такого військовослужбовця в районах ведення бойових дій.
Оскільки позивач у період з 01.04.2023 року по 01.04.2024 року проходив службу та виконував бойові розпорядження у районі, який не віднесений до переліку районів, в яких ведуться воєнні (бойові) дії, визначених наказами Головнокомандувача Збройних Сил України за цей період, тому правових підстав для нарахування останньому збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн. не було.
З розрахункових листів позивача за спірний період вбачається, що за виконанні завдання йому нараховувалась додаткова грошова винагорода із розрахунку 30000 грн, що відповідає приписам Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 року № 36, а також Особливостям виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою № 168, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 року № 726.
Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову, який не підлягає задоволенню.
Щодо доводів про витребування у відповідача документів на підтвердження факту безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах та здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за спірний період, суд вважає їх безпідставними та відхиляє їх, оскільки відповідачем не заперечувалося виконання позивачем у спірний період бойових (спеціальних) завдань, тобто це питання не є спірним між сторонами, а є спірним питання щодо перебування позивача за цей період у районах, які відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних сил України "Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій" віднесені до районів ведення бойових дій.
В межах цієї справи судом встановлено, що позивач у спірний період виконував бойові (спеціальні) завдання поза межами районів, на яких ведуться бойові дії, що не давало відповідачу підстав для виплати позивачу збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168.
За таких обставин, наявними матеріалами справи не підтверджено допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо неповного нарахування та виплати позивачу збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 за спірний період.
Оскільки позивачем не наведено обґрунтованих доводів щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо неповного нарахування та виплати Позивачу збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 з 01.04.2023 року по 01.04.2024 року суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків на території Херсонської міської територіальної громади під час дії воєнного стану не створює для відповідача обов`язку нарахування збільшеної додаткової винагороди, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора .
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За приписами ч.ч. 1-2 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.04.2023 по 01.01.2024, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви, судові витрати не підлягають відшкодуванню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА

.