ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 лютого 2026 року 	Справа № 160/36563/25  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ" до Південно-східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

УСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

24.12.2025р. позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Південно-Східної митниці №UA110150/2025/000042/1 від 10.09.2025року;
- стягнути з Південно-східної митниці на користь ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» всі документально підтверджені судові витрати.
Ухвалою суду від 26.12.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 26.12.2025 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- рішення про коригування митної вартості товарів Південно-Східної митниці №UA110150/2025/000042/1 від 10.09.2025року;
- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Південно-Східної митниці;
- ЕМД разом із додатками;
- запит митниці щодо додаткових документів;
- листи позивача, разом із додатковими документами;
- відомості/інформацію що послугували підставою для відмови позивачу в прийнятті митної декларації та інші докази щодо суті спору.
12.01.2026 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом ___2026 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» з метою митного оформлення товарів подало до митниці електронну митну декларацію, в якій обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною контракту та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України, які не містили розбіжностей та ознак підробки, а, навпаки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що, в свою чергу, виключало можливість витребування митницею у декларанта додаткових документів у розумінні приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України. 
Однак, відповідач, не зважаючи на вищенаведене, посилаючись на формальні підстави, витребував у позивача додаткові документи. Позивач повідомив митний орган, що не має можливості надати інші витребувані документи, з огляду на їх відсутність. 
Проте, відповідач, не здійснивши повну перевірку відомостей, що містяться в наданих документах, що підтверджують заявлену митну вартість та правильність розрахунку, здійсненого декларантом, не упевнившись в достовірності та точності заяв, документів та розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом визначення митної вартості.
При цьому, позивач зауважує, що зазначена в митній декларації митна вартість товарів у повній мірі співпадає з митною вартістю товарів, що відображена у документах, поданих відповідно до статті 53 Митного кодексу України, які у повній мірі підтверджують розмір заявленої митної вартості товару за ціною контракту. 
Натомість, всі вказані у спірному рішенні зауваження митниці носять формальний характер та не свідчать про дійсну наявність розбіжностей, а надані позивачем документи, повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості. 
Таким чином, не погоджуючись з висновками відповідача та винесеним ним рішенням, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 

Через підсистему «Електронний суд» до суду надійшов відзив Південно-Східної митниці на позовну заяву ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ», в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, відповідач вказує, що за результатами розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості, однак, такі документи декларантом надані не були, у зв`язку із чим відповідачем обґрунтовано прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості. Отже, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Південно-Східна митниця також заперечує також проти стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 7 000 грн., оскільки визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи не є належним чином обґрунтованою та є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» з метою митного оформлення товарів «Вибілена тканина полотняного переплетення з текстурним малюнком (не вибивна) повністю виготовлена з поліефірних комплексних текстурованих ниток, без ворсу, покриття, армування або просочення, які сприймаються неозброєним оком, поверхнева щільність 80-90 (+/-1гр./м.кв.) відповідно: арт. WHITE/220CM/80GSM (Microfiber Plain White) - 42353 м.п.; Див. доп. Пофарбована тканина полотняного переплетення з текстурним малюнком (не вибивна), повністю виготовлена з поліефірних комплексних текстурованих ниток, без ворсу, покриття, армування або просочення, які сприймаються неозброєним оком, поверхнева щільність 80 (+/-1 гр./м.кв.): арт. Pantone 18-4005/22QCM/80GSM (Microfiber Pantone 18-4005 ТРХ) - 10038 м.п,; арт. Pantone 13-5304/220CM/80GSM Див. доп. Вибивна тканина полотняного переплетення, повністю виготовлена з поліефірних комплексних текстурованих ниток, поверхнева щільність 75 (+/-1 гр./м.кв.), не має ворсу, покриття, армування або просочення, яке сприймається неозброєним оком: арт. KJ4554- 4/220CM/75GSM (KJ4554-4 100% Polyester) - 2000 м.п.; арт. KJ4550/220CM/75GSM (KJ4550 100% Polyester) - 2000 м.п.; Див. доп.» (далі - товари) подало до Південно-Східної митниці електронну митну декларацію: 25UA110150012273U9.001 від 10.09.2025 року.
Під час декларування товарів за вказаною електронною митною декларацією ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» обрано основний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, зокрема: Контракт №13/07 від 13.07.2023року; Додаткову угоду №1 від 25.04.2025року; Специфікацію №21 від 28.03.2025 року; Комерційну пропозицію б/н від 28.03.2025 року; Комерційний інвойс MD20250328 від 28.03.2025 року; Пакувальний лист б/н від 28.03.2025р; Свіфт від 23.07.2025 року; Свіфт від 08.08.2025 року; Свіфт від 21.08.2025 року; Договір перевезення №0109/25 від 01.09.2025 року; Договір перевезення №1204/24 від 12.04.2024 року; Договір перевезення №16.07.2021/853ОД від 16.07.2021 року; Заявку на перевезення No TG0191 від 18.03.2025 року; Заявку на перевезення No TG0191 від 01.09.2025 року; Рахунок-фактуру від №TG030925019 від 03.09.2025 року; Рахунок-фактуру від №TG030925019 від 21.07.2025 року; Рахунок-фактуру від №TG030925019 від 27.08.2025 року; Довідку про транспортні витрати від №001 05.09.2025 року; Довідку про транспортні витрати від №19194 05.09.2025 року Коносамент №BW25030785 від 02.04.2025 року; ЦМР №TG019194 від 05.09.2025 року; Сертифікат якості від 28.03.2025 р б/н; Сертифікат про походження товару С25МА1WHUBY00012 від 17.06.2025 року Експортну декларацію №223120250001183252 від 31.03.2025 року; Рішення про визначення коду товару №25UA11000000007-КТ від 24.01.2025 року; Рішення про визначення коду товару №KT-UA110000-0040-25 від 17.06.2025 року; Рішення про визначення коду товару №KT-UA110000-0059- 2024 від 17.06.2025 року; Висновок №1420003700-0211 від 16.06.2025 року; Висновок № 1420003700-0020 від 23.01.2025 року; Висновок № 1420003700-0566 від 16.09.2024 року; Інформаційний лист б/н від 10.09.2025 року, Лист виробника б/н від 10.09.2025 року; Лист підприємства №10/09 від 10.09.2025 року.
За результатами розгляду поданих позивачем документів, митницею було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UAT10150/2025/000042/1 від 10.09.2025р. та відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110150/2025/000137 від 10.09.2025 року. 
У цьому рішенні про коригування митної вартості товарів органом доходів і зборів зазначено про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та вказані розбіжності, що слугували підставою для невизнання митної вартості товарів та її коригування, зокрема: «ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» до митного контролю та оформлення за ЕМД від 10.09.2025 року №UAl10150/2025/ 012273 (MRN №25UA110150012273U9 )заявлено партію товару, імпортовану за угодою з виробником (код 4104 в гр.44) від 13.07.2023 № 13/07з «JIANGSU HUATUO TEXTILE TECHNOLOGY CO.,LTD.», Китай. Відповідно до гр. 8 та 9 ЕМД від 10.09.2025 №UA110150/2025/ 012273 (MRN №25UA110150012273U9) одержувачем та особою відповідальною за фінансове врегулювання є підприємство ТОВ "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ", що знаходиться за адресою Україна, 51937, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, проспект Нескорених, буд. 57, оф.1-3. Згідно контракту від 13.07.2023 № 13/07 у пункті «Юридичні адреси і платіжні реквізити та підписи» зазначений відмінні адреса підприємства ТОВ "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ", а саме: 28000, Звенигородське шосе, будинок 1, м. Олександрія, Кіровоградська область, Україна . Поштова адреса: 49021 вул. Саранська будинок 95, м. Дніпро, Україна. У специфікації до контракту від 28.03.2025 №21 та комерційній пропозиції від 28.03.2025, комерційному інвойсі від 28.03.2025 №MD20250328, сертифікаті походження від 17.06.2025 NoC25MAlWHUBY00012 у графі «Вантажеотримувач» також зазначена адреса відмінна від заявленої у МДу гр.8 та 9.Яким чином дана поставка товару відноситься до підприємства, що заявлене у гр. 8 та 9 МД. Декларантом до митного оформлення не надані будь які підтверджуючи документи причетності зазначеного підприємства у гр.8 та 9 МД до заявленої поставки. Не зволікаючи на вищезазначене, повідомляємо Вас про наступне. Відповідно до п.2.2 Контракту ціна та умови оплати товару, що постачаються узгоджуються Сторонами цих додаткових угодах (специфікаціях). Декларантом надана специфікація №21 від 28.03.2025, в якій відсутні умови оплати товару. Згідно пункту 2.3 Контракту сторони погоджуються, що форма оплати по цьому контракту для здійснення поставок товарів - передоплата шляхом банківського переказу на рахунок Продавця. В якості документального підтвердження здійснення оплати за поставлений товар декларантом надані банківські платіжні документи Swifteid 23.07.2025, 08.08.2025, 21.08.2025 на суму 49512,01 дол.США, сума згідно специфікації No21 від 28.03.2025 та комерційного інвойсу від 28.03.2025 №MD20250328 загальна сума складає 49511,41 дол.США. В призначенні платежу вказано виключно реквізити контракту від 13.07.2023 № 13/07, згідно п.2.1. загальна сума контракту складає 1 000 000,00 долСША, що не розраховується з наданим платіжним документом. Якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (частина 2 статті 53 МКУ). Пунктом 15 розділу 11 Постанови Правління НБУ від 28.07.2008 Яо21б «Про затвердження Положення про порядок виконання надавачами платіжних, послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2008 р. за №0910/15601, платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України. Відповідно до п. 7 висновків Постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 Ио2 «Про Довідку щодо Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року», платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок- фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару. Так само платіжне доручення не є достатнім доказом митної вартості певної поставки товару в разі зазначення у ньому лише зовнішньоекономічного договору, на основі якого здійснено поставку певного товару. Враховуючи вищезазначене, надані платіжні документи неможливо ідентифікувати з оцінюваною партією товару. Підтвердження остаточної оплати про рахунку-фактурі не надано. У відповідності до вимог статей 54, 58 МКУ, відсутнє документальне підтвердження відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до п.4.2 Контракту, ціна за товар включає в себе вартість тари, упаковки, маркування, витрати на оформлення експортних документів, завантаження на транспортний засіб, входять у вартість Товару. Серед наданих до митного контролю документів відомості про включені у вартість товару складових, таких як вартість тари, упаковки та необхідного для цього матеріалу, маркування, транспортні витрати та інші витрати, пов`язані з постачанням Товару не наведено. До митного оформлення за ЕМД від 10.09.2025 року №UA110150/2025/ 012273 (МRN № 25UA110150012273119) надано документ Копія митної декларації країни відправлення під кодом 9610 №223120250001183252 від 31.03.2025, який містить спосіб підтвердження автентичності, виконаний з використанням унікального електронного ідентифікатору, який при перевірці із застосуванням відповідних технічних засобів перетворюються на візуальну форму - номер митної декларації країни відправлення «Е20250001467663667» який не відповідає номеру наданої копії митної декларації країни відправлення. Згідно частини 2 статті 58 МКУ, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи. За результатами проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, розміщеному на інтернет - ресурсі за адресою www.shippingline.org, встановлено що товари, які переміщувались у контейнері МКК115653613 були перевантажені з морського судна Rotterdamexpress 514W на МaerskIdaho/520X у порту WILHELMSHAVENEUROGATECT. Слід зазначити, що надані рахунки, довідки та Заявки на перевезення, містить відомості про вартість фактично наданих послуг з перевезення за межами митної території України, зберігання у порту, оформлення ТІ, вантажно-розвантажувальні роботи в порту та винагороди експедитора на території України. При цьому, вказаний документ не містить відомостей про вартість витрат, пов`язаних з перевантаженням товару в процесі морського транспортування. З урахуванням зазначеного та положень заявок відсутнє документальне підтвердження повноти включення до заявленого рівня вартості витрат, передбачених частиною 10 статті МКУ».
З урахуванням положень частини Митного кодексу України товари було випущено у вільний обіг за митною декларацією: №25UА110150012297U4 від 10.09.2025 року.
Дніпровською митницею було здійснене коригування у наступному розмірі: мито у розмірі 20 775, 07 грн та ПДВ у розмірі 419 252, 51 грн. разом на загальну суму 440 007, 58 гривень. 
Правомірність винесеного відповідачем рішення про коригування митної вартості товару є предметом розгляду цієї адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, передбачено Митним кодексом України (далі – МК України) та іншими нормативними актами.
Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
Згідно з вимогами ч. ч. 1 та 5 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 2. ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару
5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Цей перелік є виключним і без обґрунтованих підстав митний орган не вправі вимагати інших документів для підтвердження митної вартості товару.
Частиною 3 ст. 53 МК України встановлений обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені виключно розбіжностями в документах що подаються для підтвердження митної вартості товарів, чи наявності в них ознак підробки або якщо вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлено судом, рішення про коригування митної вартості товарів, прийняте митницею, фактично обґрунтовані тим, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів – за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Суд зазначає, що відповідно до пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте митним органом рішення про коригування митної вартості товарів має містити, зокрема: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно ч. 3 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Втім, як встановлено зі змісту спірного рішення, митний орган зазначає про неможливість застосування методів визначення митної вартості товарів, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, однак таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 06.03.2019 у справі № 809/278/17, від 27.07.2018 у справі №809/1174/17, від 21.02.2018 у справі № 820/17417/14, від 01.04.2021 у справі №260/695/19.
Як визначено у ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації (постанова Верховного Суду України від 30.06.2015 у справі № 21-591а15).

VІ. ОЦІНКА СУДУ

У свою чергу, дослідивши докази по справі, декларант надав відповідачу всі необхідні документи із поданням митної декларації, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною контракту.
При цьому суд також звертає увагу на таке. 
Так, слід вказати про те, що «ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» до митного контролю та оформлення за ЕМД від 10.09.2025 року №25UA110150012273U9.001 заявлено партію товару, імпортовану за угодою з виробником (код 4104 в гр.,44) від 13.07.2023 №13/07 з «JIANGSU HUATUO TEXTILE TECHNOLOGY CO.,LTD.». 
Відповідно до п.4.2 Контракту, зазначено, що ціна за товар включає в себе вартість тари, упаковки, маркування, витрати на оформлення експортних документів, завантаження на транспортний засіб та входять у вартість Товару. Діюче законодавство України не передбачає необхідності у первинних документах, зокрема, інвойсах, специфікаціях зазначати всі складові вартості товару. Отже, той факт, що у документах наданих до митного оформлення не зазначені складові вартості товару (тари, упаковки, маркування, витрати на оформлення експортних документів, завантаження на транспортний засіб) не може слугувати підставою для її коригування.
Пунктом 1.2. Контракту сторони погодили, що товар постачається в кількості (партіями) та на умовах узгоджених Сторонами в додаткових угодах (специфікаціях) до цього контракту, що є невід`ємною частиною цього контракту.
Відповідно до п.2.3 Контракту сторони погоджуються, що форма оплати по цьому контракту для здійснення поставок товарів - передоплата шляхом банківського переказу на рахунок Продавця.
Пунктом 3.1. Контракту передбачено, що кількість, асортимент, та вартість товару відображається в інойсі при відвантаженні чергової партії товару.
На виконання умов Контракту Продавцем було виставлено рахунок-інвойс від 28.03.2025 року №MD20250328 та підписано Специфікацію №21 від 28.03.2025 року на суму 49 511, 41 дол США.
Згідно рахунку-інвойсу від 28.03.2025 року №MD20250328 умови оплати по інвойсу -100% впродовж 120 днів з моменту митного оформлення. Митне оформлення здійснено за експортною декларацією країни відправлення №223120250001183252 - 31.03.2025 року, тобто на момент митного оформлення строк оплати вже настав.
Декларантом було здійснено оплату за поставлений товар та надано митниці банківські платіжні документи від 23.07.2025, 08.08.2025, 21.08.2025 на суму 49512,01 дол.СПІА. В призначенні платежу мається посилання на контракт від 13.07.2023 №13/07.
За правилами 15 Положення № 216 від 28.07.2008 затвердженого постановою Правління Національного банку України, платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.
При цьому, чинним законодавством України не встановлено обов`язку здійснювати посилання в платіжному документі на комерційний інвойс. Тому, сама по собі відсутність у вказаному платіжному документі посилання на комерційний інвойс, за умови наявності вказівки на контракт згідно комерційного інвойсу, який оплачується та має посилання на Контракт, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром. Аналогічний правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 22.08.2019у справі№810/2784/18.
Однак, навіть відсутність платіжних документів про оплату поставлених товарів має наслідком, відстрочку платежу, яка передбачена умовами Контракту і не може свідчити про заниження декларантом митної вартості товару. Поданий до митного оформлення товарів комерційний інвойс і є розрахунково-платіжним документам, в якому покупцю виставляються сума до сплати, та міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору, а отже така обставина не може слугувати підставою для здійснення коригування митної вартості товару. 
Також, слід вказати про те, що у Контракті зазначені наступні реквізити підприємства ТОВ "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ", а саме: 28000, Звенигородське шосе, будинок 1, м. Олександрія, Кіровоградська область, Україна . Поштова адреса: 49021 вул. Саранська будинок 95, м. Дніпро, Україна. У специфікації від 28.03.2025 №21 та комерційній пропозиції від 28.03.2025, комерційному інвойсі від 28.03.2025 року №MD20250328, сертифікаті походження від 17.06.2025 № C25MAlWHUBY00012 також зазначені вищевказані реквізити підприємства.
01.07.2025 року ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» змінило адресу реєстрації підприємства на 51937, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, проспект Нескорених, буд. 57, оф.1-3, що знайшло своє відображення у ЕДРПОУ та відповідно було відображено у ЕМД від 10.09.2025 №25UA110150012273U9.001. 
Вказані документи, які були подані до митного оформлення стосуються саме підприємства ТОВ "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ", а отже відмінність у реквізитах не може бути підставою для коригування митної вартості товару.
Відповідно до п.3.3. Контракту поставка товару здійснювалася на умовах FOB Shanghai, Китай (Інкотермс 2011).
Згідно відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування - 896 830, 56 грн.
На підтвердження транспортних витрат було надано: договір перевезення №0109/25 від 01.09.2025 року; договір перевезення №1204/24 від 12.04.2024 року; договір перевезення №16.07.2021/8530Д від 16.07.2021 року; заявку на перевезення №0509 від 05.09.2025 року; заявку на перевезення №TG0191 від 18.03.2025 року; рахунок-фактуру №70 від 05.09.2025 року; рахунок-фактуру №TG030925019 від 03.09.2025 року; рахунок-фактуру №TG030925019 від 21.07.2025 року; рахунок- фактуру №TG030925019 від 27.08.2025 року; довідку про транспортні витрати №001 від 05.09.2025 року; довідку про транспортні витрати №19194 від 05.09.2025 року.
Відповідно до рахунку-фактури № TG210725019 від 21.07.2025 року морський фрахт за межами території України склав 79200грн; Транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України (у т.ч. Т1, вантажно-розвантажувальні роботи, зберігання в порту) склало 235 001, 56грн; Експедиторська винагорода на території України склала 4 500грн.
Згідно рахунку №№TG210725019 від 21.07.2025 року Транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України склало 411 930 гривень. 
Слід вказати, що чинне законодавство України не передбачає обоє`язкової вимоги зазначати у рахунках, окремо всі складові транспортних витрат, зокрема перевантаження товару, отже ця обставина не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару.
Відповідно до рахунку-фактури №70 від 05.09.2025 року організація перевезення вантажу за маршрутом м. Гданськ (Польща) – пп.Дорогуськ - Ягодин, авто Volvo НОМЕР_1 / НОМЕР_2 склала 65000грн; Організація перевезення вантажу за маршрутом пп Ягодин - м. Дніпро (Україна), Volvo НОМЕР_1 / НОМЕР_2 склало 48117грн.
Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, зазначено, що оскільки Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
У довідці про транспортні витрати №001 від 05.09.2025 року зазначено, що перевезення вантажу, автомобілем Volvo державний № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , по маршруту Gdansk (Польща) митний перехід Дорогуськ - Ягодин, становить 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 коп., в тому числі навантаження 500 (п`ятсот) гривень, 00 коп. і від митного переходу Ягодин до м. Дніпро (Україна), становить 48117 (сорок вісім тисяч сто сімнадцять) гривень 00 коп. Страхування вантажу не проводилось.
У довідці про транспортні витрати №19194 від 05.09.2025 року зазначено, що всього транспортні витрати становлять 831 830,56 грн (вісімсот тридцять одна тисяча вісімсот тридцять гривень, 56 коп.). Договором транспортного експедирування страхування не передбачено.
Таким чином, загальна сума понесених витрат декларантом складає саме 896830, 56 грн., що і було заявлено до митного оформлення.
Таким чином, надані Позивачем митниці документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню та на їх підставі можливо ідентифікувати задекларовані товари.
Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
При цьому, такі посилання митного органу не заслуговують на увагу, оскільки визначаючи зазначені недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити про таке.
Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 у справі № 818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 по справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 08.02.2019 у справі № 825/648/17, від 26.05.2022 у справі № 560/355/19.
Суд також не бере до уваги посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Зважаючи на викладене, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача стосовно неможливості перевірки митної вартості товару за відсутності відомостей про відсутність інформації про виробника.
Інші підстави, зазначені у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів суд не бере до уваги, оскільки такі підстави не передбачені частинами 2-4 статті 53 МК України.
Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про непідтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів МК України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.
Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів орган доходів і зборів повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
Приймаючи до уваги, що відсутність у позивача витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. А наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. У зв`язку з цим неподання позивачем (декларантом) запитуваних (витребуваних) відповідачем додаткових документів з об`єктивних причин, зокрема з причин їх невизначеності та відсутності, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не може бути достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування відповідачем іншого методу визначення митної вартості, а також не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення та здійснення коригування митної вартості.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів, прийняте Південно-Східної митницею, є протиправним та підлягає скасуванню.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ" до Південно-східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 600,11 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Щодо витрат на правнича допомогу у розмірі 7000,00 гривень.
Встановлено, що позивачем заявлено до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Відповідач висловився щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
За ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1-7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За клопотанням іншої сторони суд може зменшити витрати на професійну правничу допомогу згідно ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, в той час як критерії, визначені ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судом застосовуються незалежно від наявності такого клопотання чи будь-яких заперечень іншої сторони у справі.
Змістовно аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21, що є релевантним до обставин цієї справи виходячи з тотожності відповідних положень законодавства.
Так, згідно матеріалів справи, відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги №121 від 18.12.2025 р., ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» має сплатити на користь АБ «МАЙЯ СЕРГЄЄВА ТА ПАРТНЕРИ» гонорар у розмірі 7000грн.
Пунктом 2 та 3 додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №121 від 18.12.2025 року передбачено, що гонорар є фіксованим і включає в себе повне юридичне супроводження процесу оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості Південно-Східної митниці, а саме: №UA110150/2025/000042/l від 10.09.2025 року в суді першої інстанції та складає 7000 (сім тисяч) гривень. 
Оплата вартості послуг (Гонорару) здійснюється протягом десяти календарних днів з моменту надання рахунку. Згідно рахунку №»222 від 19.12.2025 року, товариство оплатило послуги (платіжна інструкція №1794 від 19.12.2025 року).
Суд визнає належними докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а такі витрати пов`язаними з розглядом справи. Водночас, суд не визнає такі витрати обґрунтованими та пропорційними до предмета спору.
Судом враховані доводи відповідачів щодо пропорційності розміру витрат, форми адміністративного судочинства, поширеності спірних правовідносин.
Також суд зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 23.09.2022 року у справі №120/2696/19-а.
Суд переходить до застосування критеріїв згідно ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розмір заявлених витрат є частково обґрунтованим та частково пропорційним до предмета спору, при цьому доводів значення справи для сторони або публічного інтересу позивачем не наведено, в т.ч. відсутні обґрунтування можливості, наприклад, припинення господарської діяльності позивача в залежності від результатів судового розгляду та ін.
Обставини згідно п. 3, 4 ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не встановлені.
Суд, з`ясовуючи обґрунтованість заявлених витрат, зазначає, що спірні правовідносини є поширеними, за змістом такі відносини не були суттєво складними, в наявності стале нормативно-правове регулювання таких правовідносин, а також судова практика, про що свідчить в т.ч. виклад рішення суду.
Судом враховано і ціну позову: та те, що в наявності 1 позовна вимога. 
Зважаючи на вказане, суд констатує наявність підстав для зменшення заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу з 7000,00 грн. до 2000,00грн. за критеріями обґрунтованості та пропорційності, а також зважаючи на подання відповідачами клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ" до Південно-східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів – задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Південно-Східної митниці №UA110150/2025/000042/1 від 10.09.2025року.
Стягнути з Південно-східної митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ" судові витрати з оплати судового збору в сумі 6 600,11 гривень. 
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ" за рахунок бюджетних асигнувань Південно-східної митниці судові витрати - на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень. В іншій частині- відмовити.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ" (місцезнаходження: 51937, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, пр. Нескорених, буд.57, офіс 1-3, поштова адреса: 49021, м.Дніпро, вул.Саранськая, 95, код ЄДРПОУ 38524231).
Відповідач: Південно-східна митниця (49038, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, код ЄДРПОУ 43971371).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 20.02.2026 року.

Суддя В.В. Ільков