Справа № 909/43/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

09.04.2026 	 	м. Івано-Франківськ	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретаря судового засідання Карпінець Г. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Керівника Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської 
області 
(вул. Василіянок, буд. 48, м. Івано-Франківськ, 76000)
в інтересах держави в особі:
Івано-Франківської обласної державної адміністрації
(вул. М. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ, 76004)

до відповідача: Старобогородчанської сільської ради
(вул. Франка, буд. 1, село Старі Богородчани, Івано-Франківський район,
Івано-Франківська область, 77712)

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: 
Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" 
(вул. Шота Руставелі, буд. 9 А, м. Київ, 01601)

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача:
ОСОБА_1  
(  
АДРЕСА_1 ) 

про витребування у власність держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації з незаконного володіння Старобогородчанської сільської ради земельну ділянку з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 га,

за участю:
від прокуратури: Гоголя Віталія Васильовича, 
від позивача - Івано-Франківської обласної державної адміністрації: представник в судове засідання не з`явився,
від відповідача: представник в судове засідання не з`явився,
від третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України": представник в судове засідання не з`явився,
від третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 : представник в судове засідання не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

1. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань технічними засобами.
2. Рішення у цій справі ухвалено за результатами оцінки поданих доказів.
3. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.
І. СУТЬ СПОРУ
4. У січні 2026 року до Господарського суду Івано-Франківської області звернувся Керівник Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації із позовною заявою до Старобогородчанської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про витребування у власність держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації з незаконного володіння Старобогородчанської сільської ради земельну ділянку з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 га.
ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
5. Ухвалою від 23.01.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 26.02.2026; встановив сторонам строк для подання заяв по суті спору, зокрема відповідачу в строк п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду.
6. 26.01.2026 за вх. № 1358/26 через підсистему "Електронний суд" від прокурора надійшла заява на підтвердження відправлення копії позовної заяви з додатками третій особі на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_1 .
7. 28.01.2026 за вх. № 1496/26 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі.
8. 11.02.2026 за вх. № 2407/26 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
9. 11.02.2026 за вх. № 2451/26 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про надсилання копії відзиву третій особі, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 .
10. 12.02.2026 за вх. № 2544/26 через підсистему "Електронний суд" від прокурора надійшла відповідь на відзив.
11. 18.02.2026 за вх. № 2972/26 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.
12. Ухвалою від 26.02.2026 суд закрив підготовче провадження у справі № 909/43/26 та призначив розгляд справи по суті на 02.04.2026.
13. В судовому засіданні 02.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення і оголосив перерву для проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення до 09.04.2026.
14. У судовому засіданні 09.04.2026 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ СТОРІН
15. Позиція прокуратури. Позовні вимоги мотивовані тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 га протиправно вибула з володіння держави на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області від 26.09.2018 № 9-641/15-18-СГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", яким передано Старобогородчанській сільській раді Івано-Франківського району у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 269, 0804 га, які розташовані за межами населених пунктів Старобогородчанської територіальної громади, згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок. Земельна ділянка з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 повністю накладається на землі лісогосподарського призначення, Богородчанське лісництво, планшет № 1, квартал 4 частина виділів 2, 3. У зв`язку із чим, земельна ділянка з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача на користь її титульного власника – Івано-Франківської обласної державної адміністрації в судовому порядку за рішенням суду.
16. Позиція позивача. Івано-Франківська обласна державна адміністрація у поданих до суду додаткових поясненнях, вимоги прокурора підтримала, вказала на те, що розпорядником не приймалося рішення щодо вилучення земельної ділянки з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 із постійного користування державного лісогосподарського підприємства, у зв`язку із чим така земельна ділянка зберігає статус земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДСГП "Ліси України", а тому з метою ефективного захисту прав держави як власника, підлягає витребуванню у державну власність.
17. Позиція відповідача. У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечив та просив суд у позові відмовити, вказавши, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114, була сформованою за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та прийнятим рішенням про її затвердження органом державної влади, внесенням відомостей про формування земельної ділянки до Державного земельного кадастру та передана із земель державної власності у комунальну власність на підставі даного наказу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області та акту приймання-передачі земельних ділянок, і в подальшому зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.11.2018. Інформація стосовно накладення земельної ділянки з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 на землі лісогосподарського призначення, які надані в постійне користування ДП "Ліси України", а також дані останнього лісовпорядкування чи відомості віднесення вищезазначеної ділянки до ДП "Ліси України" у Старобогородчанської сільської ради відсутні. При цьому відповідач зазначив, що він є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, набув її на підставі рішення уповноваженого органу, право зареєстровано у встановленому законом порядку, будь-які відомості про порушення прав держави у публічних реєстрах були відсутні.
18. Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України". Пояснень по суті спору не подало.
19. Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 . Пояснень по суті спору не подав.
IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
20. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області від 26.09.2018 № 9-641/15-18-СГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", передано Старобогородчанській сільській раді Івано-Франківського району у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 269, 0804 га, які розташовані за межами населених пунктів Старобогородчанської територіальної громади, згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок, згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок.
21. У відповідності до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 27.09.2018 Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області передано земельну ділянку, в тому числі з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 до комунальної власності Старобогородчанської сільської ради.
22. Згідно пункту 2 акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, цей акт із вказаним наказом є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на вказані у додатку земельні ділянки за Старобогородчанською сільською радою.
23. У додатку до Акту від 27.09.2018 під порядковим номером 53 (витяг ст. 13 акту) земельна ділянка зазначена з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 з цільовим призначенням 01.13 для іншого сільськогосподарського призначення землі запасу (земельні ділянки кожної категорії, які не надані у власність або користування особам).
24. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером проведено 2620486800:02:001:0114 - 21.11.2018.
25. На підставі вказаних розпорядчих документів державним реєстратором Старобогородчанської сільської ради Магдій П. М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 за Старобогородчанською сільською радою. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна – 1702521626204.
26. Спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 сформована в результаті інвентаризації за рахунок земель комунальної власності лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні Філії "Карпатський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України" – територія Богородчанського лісництва та використовується для ведення лісового господарства.
27. Відповідно до розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 238 від 05.04.1996 "Про надання в постійне користування земель лісового фонду" надано в постійне користування для ведення лісового господарства державним лісогосподарським підприємствам із земель запасу, які були в тимчасовому користуванні інших землекористувачів, земельні ділянки лісового фонду за межами населених пунктів.
28. Згідно з додатком № 1 до розпорядження облдержадміністрації № 238 від 05.04.1996 Солотвинському ДЛГ загалом передано у постійне користування землі лісового фонду площею 31 732 га, з них на території Богородчанського району площею 31 301 га (в зазначену площу, в тому числі, входять землі Богородчанського лісництва).
29. Окрім того, у 1996 році зазначеним державним підприємством виготовлено планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які є документами, що підтверджують право постійного користування на землі лісогосподарського призначення.
30. Згідно Наказу Державного агентства лісових ресурсів України "Про припинення Державного підприємства "Солотвинське лісове господарство" та затвердження складу Комісії припинення" від 18.10.2021 № 648, Державне підприємство "Солотвинське лісове господарство" припинено шляхом реорганізації, а саме приєднання до державного підприємства "Осмолодське лісове господарство".
31. Наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 920 від 28.10.2022 припинено Державне підприємство "Осмолодське лісове господарство" (код ЄДРПОУ 22191070), шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарства "Ліси України" (код ЄДРПОУ 44768034). Також цим наказом визначено, що правонаступником прав та обов`язків ДП "Осмолодське лісове господарство" є ДСГП "Ліси України".
32. 26.12.2022 наказом ДСГП "Ліси України" № 117 утворено філії ДП "Ліси України", серед яких і філія "Осмолодське лісове господарство" ДСГП "Ліси України".
33. У подальшому, наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 09.01.2023 № 60 "Про затвердження передавального акту державного підприємства "Осмолодське лісове господарство" затверджено передавальний акт, яким передано активи та пасиви ДП "Осмолодське лісове господарство" на баланс ДП "Ліси України", в тому числі і речові права на земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП "Осмолодське лісове господарство".
34. На підставі наказу ДП "Ліси України" від 18.10.2024 № 1873 "Про припинення філії "Осмолодське лісове господарство" державного спеціалізованого підприємства "Ліси України" прийнято рішення про припинення філії "Осмолодське лісове господарство" шляхом її закриття.
35. Вказаним наказом з поміж іншого передбачено, що всі документи філії "Осмолодське лісове господарство" підлягають переданню філії "Карпатський лісовий офіс".
36. Наказом ДП "Ліси України" від 31.12.2024 № 2340 затверджено передавальні акти, в тому числі філії "Осмолодське лісове господарство" про передачу активів та пасивів, матеріалів лісовпорядкування та документів до філії "Карпатський лісовий офіс" (код ВП 45554542, вул. Собранецька, буд. 156, м. Ужгород).
37. З 31.12.2024 всі права та обов`язки щодо ведення лісового господарства та охорони лісу, зокрема на території Осмолодського лісництва, віднесено до компетенції філії "Карпатський лісовий офіс" адреса місцезнаходження якої є місто Ужгород Закарпатської області.
38. Відтак, зважаючи на зазначене, філія "Карпатський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України" є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства Солотвинське лісове господарство, до якої в порядку правонаступництва перейшло право постійного користування на землі Богородчанського лісництва ДП "Солотвинський лісгосп", що припинилось.
39. Підставою проведення землеустрою (розроблення технічної документації) стало рішення землекористувача - Наказ Державного підприємства "Осмолодське лісове господарство" "Про розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на землі Богородчанського лісництва ДП "Осмолодський лісгосп" від 04.10.2022 № 154.
40. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) Державного підприємства "Осмолодське лісове господарство" для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, у межах населених пунктів с. Космач, с. Росільна та с. Дзвиняч Дзвиняцька територіальна громада, за межами населених пунктів смт. Богородчани, с. Горохолин Ліс, с. Підгір`я, с. Старуня, с. Жураки Богородчанська селищна територіальна громада, с. Бабче, с. Кривець Солотвинської селищної територіальної громади, с. Нивочин, с. Скобичівка, с. Старі Богородчани Старобогородчанська сільська територіальна громада, с. Росільна, с. Дзвиняч Дзвиняцька сільська територіальна громада Івано-Франківський район, Івано-Франківська область (Богородчанське лісництво) в тому числі і щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 га, розроблено сертифікованим інженером-землевпорядником Сметанюк М. І. з урахуванням серед іншого, розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 238 від 05.04.1996 "Про надання в постійне користування земель лісового фонду" та Планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, які є документами, що підтверджують право постійного користування на землі лісогосподарського призначення у відповідності до пункту 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України.
41. Відповідно до технічної документації та викопіювання з Планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування ДП "Ліси України" (Богородчанське лісництво) земельна ділянка з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 га, яка перебуває в постійному користуванні ДП "Осмолодський лісгосп" (Богородчанське лісництво) (на даний час Філії "Карпатський лісовий офіс"), помилково включено в земельну ділянку, сільськогосподарського призначення комунальної власності в особі Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, та повністю сформована на землях Богородчанського лісництва ДП "Осмолодський лісгосп" планшет 1 квартал 4 виділи 2, 3 Планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.
42. Окрім того, встановлено, що при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру зазначеної земельної ділянки лісогосподарського призначення, державним кадастровим реєстратором відділу № 6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Київській області Рішенням № РВ-3200276172023 від 22.03.2023 відмовлено у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114, на підставі знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачалось зареєструвати, іншої земельної ділянки, площа з якою співпадає на 100 %.
43. Згідно з План-схемою розміщення земельних ділянок Богородчанського лісництва сформованої за результатами топографо-геодезичних робіт, що здійснені по межі, визначеній планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування та показів представників Богородчанського лісництва ДП "Осмолодський лісгосп" земельна ділянка площею 1, 5622 га відносяться до земель лісогосподарського призначення.
44. Конфігурація спірної земельної ділянки площею 1, 5622 га зображена на кадастровому плані, відповідно до якого сертифікованим-інженером землевпорядником Сметанюк М. І. зазначено цільове призначення земельної ділянки - для ведення лісового господарства та пов`язаних з ним послуг, земельні лісові ділянки, вкриті лісовою рослинністю площею 1, 5622 га.
45. Таким чином, в ході проведення топографо-геодезичних та камеральних робіт необхідних для розроблення технічної документації ТзОВ "ПРО ЗЕМ" встановлено, що земельна ділянка площею 1, 5622 га, яка є земельною ділянкою з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 (Богородчанське лісництво, планшет № 1, квартал 4 частина виділів 2, 3), однак перебуває у комунальній власності Старобогородчанської сільської ради сільськогосподарського призначення.
46. Відповідно до інформації філії "Карпатський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України" земельна ділянка з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114, яка перебуває у комунальній власності Старобогородчанської сільської ради накладається на землі лісогосподарського призначення, Богородчанського лісництва філії "Карпатський лісовий офіс".
47. В ході проведення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за межами населеного пункту с. Нивочин Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району, Івано-Франківської області (Богородчанське лісництво) інженерами-землевпорядниками здійснено викопіювання із планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Богородчанського лісництва, із схематичним зображенням земельної ділянки державної власності лісогосподарського призначення, та встановлено факт накладення земельної ділянки з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 комунальної власності Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області на землі лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні філії "Осмолодське лісове господарство".
48. Відповідно до наданої філією "Карпатський лісовий офіс" ДСГП "Ліси України" інформації та технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та викопіювання з планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування (Планшет № 1, Богородчанського лісництва) земельна ділянки з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 накладається на землі лісогосподарського призначення планшет 1 квартал 4, частина виділу 2, 3 Богородчанського лісництва філії ДП "Осмолодський лісгосп".
49. Згідно таксаційного опису кварталу 4 виділів 2, 3 Богородчанського лісництва земельні ділянки мають наступні таксаційні характеристики:
- виділ 2 характеристика деревостанів – 9ДЗ1ГЗ + ЯЛЕ: 90 % дуб звичайний, 10 % граб звичайний та ялина європейська, вік - 65 років, висота 17 м;
- виділ 3 характеристика деревостанів – 7ДЗ3ГЗ: 70 % дуб звичайний, 30 % граб звичайний, вік - 65 років, висота 23 м.
50. За даними Геопорталу "Ліси України" встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 га перебуває повністю в межах земель лісогосподарського призначення квартал 4, частина виділів 2, 3 Богородчанського лісництва філії "Осмолодське лісове господарство" ДП "Ліси України".
51. Проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 га - відсутній, погодження на зміну цільового призначення Державним підприємством "Осмолодське лісове господарство", Івано-Франківською обласною державною адміністрацією, Кабінетом Міністрів України, не надавалось та не погоджувалось, що підтверджується інформацією Філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України", Кабінетом Міністрів України та Івано-Франківською обласною державною адміністрацією.
52. Вказані обставини стали підставою для звернення Керівника Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області до суду із даним позовом.
V. ПОЗИЦІЯ СУДУ
Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі.
53. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
54. Частинами 3 та 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
55. За правилами частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
56. За змістом частин 1, 3, 4, 7 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.
57. З системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".
58. У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
59. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
60. З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
61. Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.
62. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 викладено таку правову позицію:
- прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу;
- бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк;
- звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення;
- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо;
- прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
63. Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах", означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13, 143 Конституції України може бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
64. Відповідно до статті 1 Лісового кодексу України, усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
65. З огляду на викладене, ліси і землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання земельних ділянок, що обумовлює беззаперечний підвищений суспільний інтерес до правильного застосування законодавства у даній сфері, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини наведеною у пункті 54 рішенні у справі "Трегубенко проти України".
66. Зважаючи на викладене, фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання при розпорядженні земельними ділянками лісогосподарського призначення та повернення їх у розпорядження уповноваженого органу – Івано-Франківської обласної державної адміністрації.
67. Як вказує Керівник Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області, у вказаній справі інтереси держави потребують невідкладного захисту, зважаючи на значимість їх порушення та можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу (у зв`язку зі зміною цільового призначення земельних ділянок та переданням їх у комунальну власність Старобогородчанської сільської ради в якості земель сільськогосподарського призначення, що може призвести до знищення лісових насаджень при приведенні земельних ділянок у стан придатний для обробітку).
68. Невжиття заходів до усунення наявних порушень, може призвести до знищення лісу, відтак бездіяльність позивача зумовлює настання невідворотних негативних наслідків.
69. Враховуючи вищенаведене, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави.
70. Чинна на даний час редакція частини 5 статті 122 Земельного кодексу України передбачає, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
71. Таким чином, саме Івано-Франківська обласна державна адміністрація є розпорядником земель лісогосподарського призначення.
72. Івано-Франківською окружною прокуратурою листом за № 51/1-3635 ВИХ-25 від 13.11.2025 повідомлено Івано-Франківську обласну державну адміністрацію про виявлені порушення законодавства при зміні цільового призначення та розпорядженні земельної ділянки лісогосподарського призначення, а також поставлено питання про те чи приймалось Івано-Франківською обласною державною адміністрацією розпорядження про вилучення або припинення права постійного користування ДП "Осмолодське лісове господарство", а також щодо зміни цільового призначення.
73. Івано-Франківська обласна державна адміністрація у своїй відповіді від 26.11.2025 на вищезазначений лист зазначила про те, що адміністрацією не приймалось рішення про вилучення або припинення права постійного користування Філії "Осмолодське лісове господарство" ДП "Ліси України", а також щодо зміни цільового призначення. Окрім того, Івано-Франківська обласна державна адміністрація готова взаємодіяти з прокуратурою задля вирішення проблемного питання та зазначила, що у зв`язку із обмеженим фінансування судового збору не заперечує щодо звернення до суду з відповідним позовом.
74. Враховуючи вищезазначене та зважаючи на те, що позивач самостійно не звернувся до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та мав змогу захистити інтереси держави, що свідчить про неналежний захист позивачем законних інтересів держави, суд приходить до висновку про підтвердження прокурором підстав для представництва інтересів держави.
Щодо суті спору.
75. Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
76. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.
77. Згідно із частиною 1 статті 55 Земельного кодексу України, до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.
78. Як зазначено у статті 5 Лісового кодексу України, до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги.
79. За приписами частини 1 статті 57 Земельного кодексу України, земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.
80. Статтею 7 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.
81. За статтею 8 Лісового кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.
82. Відповідно до частини 1 статті 9 Лісового кодексу України, у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності.
83. Як нормативно визначено статтями 45, 54 Лісового кодексу України, лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування. 
84. Відповідно до пункту 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України, до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.
85. Відтак, земельні ділянки, що охоплені матеріалами лісовпорядкування державного підприємства на підставі відповідних рішень органів влади, можуть перебувати лише у державній власності, відтак їх передача до земель комунальної власності є неправомірною.
86. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ст. 20 Земельного кодексу України).
87. Згідно із частиною 2 статті 84 Земельного кодексу України, право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до Закону.
88. Відповідно до частин 4, 5 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
89. За правилами пункту 4 частини 1 статті 31 Лісового кодексу України, до відання обласної державної адміністрації у сфері лісових відносин належить надання земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території, у постійне користування для ведення лісового господарства.
90. Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України (ст. 57 Лісового кодексу України).
91. Враховуючи викладене, правом приймати рішення щодо розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення наділені обласні державні адміністрації.
92. Згідно матеріалів справи, спірна земельна ділянка площею 1, 5622 га належить до категорії земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДСГП "Ліси України".
93. Як встановлено судом, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області від 26.09.2018 № 9-641/15-18-СГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність", передано Старобогородчанській сільській раді Івано-Франківського району у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 269, 0804 га, які розташовані за межами населених пунктів Старобогородчанської територіальної громади, згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок. У відповідності до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 27.09.2018 Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області передано земельну ділянку, в тому числі з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 га до комунальної власності Старобогородчанської сільської ради з цільовим призначенням для іншого сільськогосподарського призначення (01.13).
94. При цьому, судом встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 га перебуває повністю в межах земель лісогосподарського призначення Богородчанського лісництва, планшет № 1, квартал 4 частина виділів 2, 3, тобто накладається на землі лісогосподарського призначення.
95. У матеріалах справи відсутні документи, які свідчили б про вилучення спірних земельних ділянок та зміну цільового призначення земельних лісових ділянок в порядку передбаченому нормами Земельного та Лісового кодексів України.
96. Вказане свідчить про те, що Головним управлінням Держгеокадастру в Івано–Франківській області здійснено передачу спірної земельної ділянки державної власності у комунальну власність поза межами своєї компетенції та поза волею належного власника. При цьому, також відбулася незаконна зміна цільового призначення земельної ділянки.
97. Наведене свідчить про те, що спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення державної власності сформована при інвентаризації земель з порушенням вимог законодавства, з безпідставною зміною категорії земель та протиправно зареєстрована як власність Старобогородчанської сільської ради.
98. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).
99. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні за змістом висновки наведені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16).
100. Статтею 373 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону.
101. Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
102. Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
103. Згідно із частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
104. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 Цивільного кодексу України).
105. Заволодіння землями лісогосподарського призначення всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Перебування земельної ділянки у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства вказує на неможливість переходу права власності, крім випадків, передбачених у статті 56 Земельного кодексу України та статті 12 Лісового кодексу України.
106. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16, коли обставини справи безумовно вказують на неможливість виникнення права комунальної чи приватної власності на земельні ділянки лісогосподарського призначення, зокрема тоді, коли вони перебувають у постійному користуванні спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства та воля на їх відчуження державою в особі уповноважених органів не виявлялась, способом захисту, що відповідає суті порушеного права держави, є подання позову про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння. Належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 Цивільного кодексу України).
107. Щодо застосування такого способу захисту як віндикація у разі приналежності спірної земельної ділянки до земель лісового фонду (повне накладення) підтверджують також висновки викладені у постановах Верховного суду від 19.06.2024 у справі № 931/9/23 та від 18.07.2024 у справі № 931/14/23.
108. Якщо право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав (постанова ВП ВС від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19, провадження № 14 - 212цс21).
109. Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (статті 387 - 388 ЦК України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (статті 1212 - 1215 ЦК України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України), (пункт 38 постанови ВП ВС, 06.07.2022 у справі № 914/2618/16, провадження № 12-25гс21).
110. За наведеного, земельна ділянка з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 га підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача на користь її титульного власника - Івано-Франківської обласної державної адміністрації.
111. Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
112. Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
113. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
114. При цьому суд виходить з того, що у справі "Серявін та інші проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Висновок суду.
115. Таким чином, здійснюючи системний аналіз положень чинного законодавства України, а також, як вбачається з встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Судові витрати.
116. Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи задоволення позову, судовий збір в розмірі 2 662, 40 гривень покладається на відповідача.
Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 226, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Керівника Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації до Старобогородчанської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про витребування у власність держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації з незаконного володіння Старобогородчанської сільської ради земельну ділянку з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 га – задовольнити.

2. Витребувати у власність держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації (вул. М. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ, 76004; ідентифікаційний код: 20567921) з незаконного володіння Старобогородчанської сільської ради (вул. Франка, буд. 1, село Старі Богородчани, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 77712; ідентифікаційний код: 40154315) земельну ділянку з кадастровим номером 2620486800:02:001:0114 площею 1, 5622 га.

3. Стягнути з Старобогородчанської сільської ради (вул. Франка, буд. 1, село Старі Богородчани, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 77712; ідентифікаційний код: 40154315) на користь Івано-Франківської обласної прокуратури (вул. Ґрюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76015; ідентифікаційний код: 03530483) судовий збір в сумі 2 662, 40 гривень (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок).

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

7. Повний текст рішення складено - 15.04.2026.

Суддя В. В. Михайлишин