ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/5419/25     Головуючий у суді І інстанції: Ус О.В.
Номер провадження: 22-ц/819/641/26      Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Воронцової Л.П., 
суддів:  Майданіка В.В.,
Склярської І.В.,
секретар  Андреєва В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2026 року, ухвалене у складі судді Ус О.В., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Демченко Тетяна Сергіївна, до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про стягнення нарахованих та недоотриманих сум пенсії в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2025 року  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Демченко Т.С., звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про стягнення нарахованих та недоотриманих сум пенсії в порядку спадкування.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона є донькою ОСОБА_2 . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 серпня 2024 року у справі №308/13049/24 встановлено факт смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дніпряни Каховського району Херсонської області. У встановлений законом строк позивач звернулася до державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом направлено запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримано відповідь про те, що суми пенсії, нараховані ОСОБА_2 не включаються до складу спадщини. Таким чином, Пенсійним фондом позивачу відмовлено у виплаті нарахованої, але не отриманої пенсії, у зв`язку з чим позивач вимушена звертатися до суду. 
Просила суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 суму нарахованої та не виплаченої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за період з травня 2022 року по січень 2023 року, в порядку спадкування.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2026 року позов задоволено, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію, яка була нарахована, але не одержана за життя за період з 01 травня 2022 року по 31 січня 2023 року в розмірі 108 813 грн 96 коп. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із нарахованої, але неотриманої пенсії за період з 01 травня 2022 року по 31 січня 2023 року в розмірі 10 8813 грн 96 коп., а позивачка ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем першої черги, у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України, прийняла спадщину після померлої матері, при цьому інші спадкоємці відсутні, відтак успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому останній мав право на їх виплату на момент своєї смерті.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2026 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2026 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: ОСОБА_4 , судді: Майданік В.В., Склярська І.В.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 04 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 20 березня 2026 року справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції на 13 квітня 2026 року о 14 год. 40 хв.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, щосуд першої інстанції не врахував того, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Мати позивача - ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області як одержувач пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", її особовий рахунок закрито з 01 лютого 2023 року у зв`язку зі смертю. Пенсія за період з травня 2022 року по січень 2023 року ОСОБА_2 не отримана. Відповідно до положень ст. 61 Закону № 2262, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. На запит представника позивача, відповідачем було надано лист- роз`яснення від 25 березня 2025 року № 2100-0210-8/11417, де також наголошувалось на тому, що згідно зі статтею 61 Закону № 2262 суми пенсії спадкодавця не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Від ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 до Головного управління заяви про виплату недоотриманої пенсії, в тому числі протягом шестимісячного строку, не надходили, а згідно зі ст. 52 Закону № 1058 виплата недоотриманої пенсії після смерті матері позивача можлива лише у разі звернення останньої до органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою та наданням документу, що посвідчує особу заявника, свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про право на спадщину. До компетенції Головного управління не входить вирішення питань щодо визнання права власності на невиплачені кошти за тією чи іншою особою.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25 серпня1959 року.
14 квітня 1979 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, прізвище позивача після реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 14 квітня 1979 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 у с. Дніпряни Каховського району Херсонської області, факт смерті якої встановлено рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 серпня 2024 року у справі №308/13049/24 та підтверджено копією свідоцтва про смерть (повторно запис поновлено) серії НОМЕР_3 , виданого 04 вересня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 16.
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області вих. №2100-0210-8/11417 від 25 березня 2025 року, направленого на адвокатський запит адвоката Демченко Т. від 14 березня 2025 року, ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області як одержувач пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-XII. Особовий рахунок ОСОБА_2 закрито з 01 лютого 2023 року у зв`язку зі смертю пенсіонерки ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до актового запису про смерть від 04 вересня 2024 року № 16. Суми пенсії виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Оскільки після смерті ОСОБА_2 звернення за виплатою недоотриманої пенсії протягом 6 місяців не було здійснено, право на отримання даних виплат у ОСОБА_1 відсутнє.
Згідно з інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області розмір призначеної та фактично не виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 травня 2022 року по 31 січня 2023 року складає 108 813 грн 96 коп.
Відповідно до копії спадкової справи №121/2024, заведеної Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17 вересня 2024 року із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлої ОСОБА_1 . 
Згідно з довідкою Першої Ужгородської державної нотаріальної контори від 06 березня 2025 року №54/01-16 ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та прийняла спадщину за законом.
2. Мотивувальна частина
Позиція суду апеляційної інстанції
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.
Підставою позовних вимог ОСОБА_1 зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті матері ОСОБА_2 права на спадкування недоотриманої нею суми пенсії.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджуються зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, які визначають спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що "тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати".
Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із нарахованої, але неотриманої пенсії за період з 01 травня 2022 року по 31 січня 2023 року, розмір якої становить 108 813 грн 96 коп., позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги, яка у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України, прийняла спадщину після померлої матері, інші спадкоємці відсутні, відтак позивач успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. 
Факт незвернення позивача до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_2 за життя пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.
Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману ним пенсію, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на її отримання.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач ОСОБА_1 успадкувала належні її спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця за законом, на отримання належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.
Отже, доводи апеляційної скарги про неналежність недоотриманої пенсії до складу спадщини є безпідставними.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість рішення. 
Відтак, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є такими, що висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 січня 2026 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.

Головуючий       Л.П. Воронцова 

Судді:       В.В. Майданік

І.В. Склярська