Справа № 216/6504/25
провадження №2-о/216/39/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
(повний текст)

18 лютого 2026 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Чирського Г.М., присяжних: Пашковської Н.А., Наугольнової Т.О.,
за участю: секретаря судового засідання Смолдирева М.Є., заявниці - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Кривого Рогу, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Криворізька міська рада, Перша криворізька державна нотаріальна контора, про оголошення фізичної особи померлою, -
ВСТАНОВИВ:
До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулась заявниця із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої послалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . 27.02.2013 року ОСОБА_3 складав на ім`я сина ОСОБА_4 , заповіт, яким заповідав сину усе своє майно. З 2013 року ОСОБА_3 за місцем своєї реєстрації не перебуває, ніяких відомостей про місце перебування останнього за останні 3 роки не мається. Заявниці відомо, що ОСОБА_3 залишив Україну з метою участі у військових подіях на стороні мусульманських військових підрозділів, оскільки за вірою є мусульманином. У подальшому заявниця від знайомих мусульман дізналася, що ОСОБА_3 приймав участь у військових подіях та загинув. Визнання особи померлою необхідне заявниці та її сину для визнання права на квартиру, яка була у власності ОСОБА_3 . У даному випадку заявниця та її син не можуть вільно володіти успадкованим майном та отримувати пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Тому заявниця просить оголосити ОСОБА_3 померлим.
В судовому засіданні заявниця вимоги заяви підтримала, наполягала на задоволенні заяви окремого провадження з викладених у ній підстав та обставин.
Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, надавали заяви про розгляд справи без їх участі.
За таких обставин, керуючись положеннями ст.ст. 211, 223, 224, 294, 308 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за наведеної явки учасників розгляду справи.
Вислухавши заявницю, представника заявника, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Згідно копії паспорту, ОСОБА_3 був зареєстрований та фактично мешкав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Після народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований за адресом батька: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади від 07.05.2025 року.
27 лютого 2013 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М., яким усе належне своє майно заповідав сину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як встановлено судом, із 2013 року ОСОБА_3 відсутній за місцем свого проживання, відомості про його місце перебування останні три роки відсутні.
Крім того стороною заявниці зазначено, що 12.12.2014 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу ухвалено заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасове вивезення за кордон дитини без дозволу батька. Відповідач викликався до суду через публікацію у пресі. Свідки показали, що місце перебування відповідача невідоме. Позов задоволено. (справа № 216/6608/14-ц).
Як слідує зі змісту актів від 2018 року та 2025 року, складених мешканцями будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований, але не проживає з лютого 2013 року в квартирі АДРЕСА_3 , його речей в квартирі не мається, відомостей про його місце перебування не мається з лютого 2013 року.
Заявниця у зв`язку із втратою зв`язку із ОСОБА_3 зверталася із заявою до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, на яку 12.07.2018 надано відповідь, що на теперішній час місцезнаходження ОСОБА_3 на території України невідоме, по облікам медичних установ та СМЕ м. Кривого Рогу не значиться, при перевірці по облікам ОВС встановлено, що ОСОБА_3 за скоєння кримінального чи адміністративного правопорушення не притягувався, в місцях позбавлення волі не знаходиться, в якості потерпілого по кримінальному правопорушенню не був.
Як зазначає представник заявниці в заяві, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - мусульмани за вірою. Заявниці відомо, що ОСОБА_3 залишив Україну з метою участі у військових подіях на стороні мусульманських військових підрозділів, оскільки за вірою є мусульманином. У подальшому заявниця від знайомих мусульман дізналася, що ОСОБА_3 приймав участь у військових подіях та загинув.
Згідно довідки Криворізької гімназії №70 від 09.05.2025 року, ОСОБА_2 з 01.09.2020 навчається у Криворізької гімназії №70.
Під час судового розгляду було допитано свідків.
Так, допитай в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснив, що заявниця ОСОБА_6 є його матір`ю. В 2013 році вони разом із вітчимом ОСОБА_3 переїхали до Єгипту, оскільки вітчим хотів поїхати до Сирії, мати була проти, тож вони розлучилися. В 2013 році ОСОБА_3 поїхав до Сирії воювати. Свідок зазначає, що у 2015 році вони повернулися із матір`ю до України і мати дізналася від жінки-сирійки, що ОСОБА_7 помер.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що ОСОБА_3 є його братом, з яким він спілкувався по інтернету в останнє у 2015 році. Розмовляли з братом раз на місяць. ОСОБА_7 не сказав брату ціль перебування у Сирії. Брат повірив, що ОСОБА_7 знаходиться у Сирії та ремонтує станції. У 2016 році ОСОБА_9 свідку повідомила, що ОСОБА_7 загинув.
На ім`я зниклого зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а крім того на сина заявниці зниклий склав заповіт на все належне йому майно, тому бажання оформити свої спадкові права заявником є підставою для звернення до суду із даною заявою окремого провадження. Викладене підтверджується змістом заяви окремого провадження, поясненнями заявниці, свідків в судовому засіданні.
Правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовані нормами Конституції України, ЦК України, ЦПК України, Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".
Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Відповідно до ст.293 ч.1 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 3 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Частиною 1 ст.46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У разі оголошення померлим громадянина, який пропав безвісти за обставин, що загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, суд може визнати днем смерті громадянина можливий день його загибелі.
Оголошення громадянина померлим тягне за собою ті самі наслідки, що і смерть фізичної особи, а саме: відкривається спадщина, відбувається перехід майна до правонаступників.
Підставою для оголошення особи померлою в судовому порядку є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Тож, для встановлення юридичного факту, а саме визнання людини померлою, заявникові, рідним, подружжю, дітям необхідно звернутися до суду із відповідною заявою та доданими до неї доказами безрезультатного розшуку особи, відомостей про обставини її останнього відомого місця перебування та зникнення, можливо повідомлення про бойові дії, фізичні втрати за місцем служби або перебування особи.
За результатами розгляду даної заяви суд приймає рішення про визнання особи померлою.
Після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст. 1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія, шлюб припиняється (ст. 104 Сімейного кодексу України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст. 248 ЦК України).
Згідно ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Водночас, спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК України).
Нормою ст.49 ЦК України встановлено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Аналогічні положення містять у ст.ст.2, 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".
Статтею 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, в тому числі, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
За змістом ст.ст.76, 89, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.
Виняток встановлений ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється нормами ЦПК України.
Так нормами ст. 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Таким чином, вбачається, що заявник повинен мати особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку просить оголосити померлою.
Оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особою померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання, і місце перебування якої є невідомим. Окрім того оголошення особи померлим необхідне заявнику для реалізації права на забезпечення та спадок.
В п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Отже, оскільки ОСОБА_3 як у місці свого постійного проживання - м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, так і в будь-якому іншому місці не з`явився впродовж останніх трьох років, то на даний час є всі підстави для оголошення його померлим.
Таким чином, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що вимоги заяви є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.
Оскільки день вірогідної смерті ОСОБА_3 у точності не може бути встановлено, то необхідно оголосити його померлим з дня набрання рішенням суду законної сили.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.
У відповідності до ст.294 ч.7 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 293, 294, 315-319, 259 ч.6 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :
Заяву задовольнити.
Оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який народився у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, від дня набрання законної сили рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 23 лютого 2026 року.

Суддя Г.М. Чирський

Присяжні: Н.А. Пашковська
Т.О. Наугольнова