ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 квітня 2026 року справа №200/9503/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі № 200/9503/25 (головуючий суддя І інстанції – Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства від 14.11.2025 № 902 “Про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги”;
- зобов`язати Міністерство призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу відповідно до ч. 7 ст. 15 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.
В обґрунтування позову зазначив, що батько позивача проходив військову службу та брав участь у бойових діях. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер від захворювань, отриманих на службі. 
Згідно витягу з протоколу засідання ВЛК від 26.06.2023 захворювання та причина смерті ОСОБА_2 , ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. 
Позивач звернувся до Міноборони України з заявою про призначення одноразової грошової допомоги внаслідок смерті військовослужбовця відповідно до ст. 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей”.
Крім позивача, членами сім`ї померлого ОСОБА_2 були батько та дружина загиблого.
Листом ТЦК та СП від 08.11.2024 позивача повідомлено, що Міноборони направило на доопрацювання документи відносно сина, оскільки для прийняття рішення щодо сина необхідно подати документи, які підтверджують факт перебування повнолітнього сина на утриманні померлого військовослужбовця. 
Позивачу видано посвідчення члена сім`ї померлого, отже він має право на одноразову грошову допомогу, оскільки з огляду на приписи ст. 10-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, позивач підпадає під категорію: діти, які не мають (і не мали) своїх сімей, а тому звернувся із заявою про призначення одноразової грошової допомоги до Мінветеранів у порядку вказаного закону та Порядку № 336. 
Проте, наказом Мінветеранів від 14.11.2025 № 902 позивачу відмовлено у призначенні одноразової допомоги на підставі пп. 2 п. 24 Порядку № 336.
Відмова є протиправною, оскільки хоч позивач і не перебував на утриманні батька, проте у нього наявне право на отримання одноразової допомоги відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та Порядку № 336.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства у справах ветеранів України від 14.11.2025 № 902 “Про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги”.
Зобов`язано Міністерство у справах ветеранів України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до ч.7 ст.15 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства у справах ветеранів України судовий збір у розмірі судовий збір в сумі 968,96 грн.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Відповідно до підпункту 2 пункту 24 Порядку № 336 призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється у разі отримання від органів, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону № 3551-ХІІ, інформації стосовно призначення такої допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності або у зв`язку із загибеллю (смертю) особи, члени сім`ї якої звернулися за призначенням одноразової грошової допомоги.
Позивач звернувся до Мінветеранів із заявою від 25.06.2025 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 336, у зв`язку із загибеллю його батька ОСОБА_2 , як сину загиблого (померлого) Захисника України.
Наказом Мінветеранів відмовлено ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інформації стосовно призначення такої допомоги відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (лист Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України від 02 вересня 2025 року № 220/13/24577).
Враховуючи викладене, судом належним чином не враховано, що позивач користуючись своїм правом на здійснення отримання виплати грошової суми за однієї з підстав за виборов, звернувся разом із батьком та дружиною загиблого (померлого) Захисника України до Міноборони.
У свою чергу Міноборони розглянуло відповідні документи та призначило батьку й дружині померлого внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого солдата ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в розмірі 2/3 частини від 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2023), в сумі 1 342 000 гривень у рівних частках кожному. При цьому, документи позивача відправили на доопрацювання.
Отже, Мінветеранів правомірно прийняло рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, передбаченої, частиною сьомою статті 15 Закону № 3551-ХІІ.
Членами сім`ї загиблого військовослужбовця реалізовано право на одноразову грошову допомогу відповідно до Закону № 2011-XII.
Частиною восьмою статті 16-3 Закону № 2011-XII та частиною сьомою статті 15 Закону № 3551-XII встановлено, що якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої одним з цих законів, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Тобто законодавцем унормовано, що за одного загиблого військовослужбовця може бути виплачена лише одна одноразова грошова допомога. 
Таким чином, позивач, у повній мірі реалізував своє законне право на соціальний захист членів сім`ї загиблого Захисника, звернувшись до Міноборони за призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 2011-XII та Порядку № 975, рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.04.2024 прийнято рішення про повернення документів на доопрацювання позивачу ОСОБА_1 .
Позивач зазначає, що оскільки не перебував на утриманні батька, померлого військовослужбовця, то він більше не звертався до Міноборони.
Однак, це не відміняє того факту, що його документи були на розгляді в Міноборони та рішенням комісії відправлені позивачу на доопрацювання, адже виходячи із вказаних обставин позивач не отримав фактичну відмову від Міноборони, натомість звернувся за відповідною виплатою до Мінветеранів.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 , громадянин України, паспорт серія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Позивач є сином ОСОБА_2 про що свідчить свідоцтво про народження від 05.11.2000 серія НОМЕР_3 .
Свідоцтвом про смерть від 04.10.2023 серія НОМЕР_4 підтверджено факт смерті ОСОБА_2 17.01.2023.
Довідкою ВЧ НОМЕР_5 від 14.04.2023 № 7270/1730 підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно у період з 04.03.2022 по 10.11.2022, з 13.12.2022 по 31.12.2022, з 03.01.22023 по 03.01.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у Сумській та Донецькій областях.
Відповідно витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної ВЛК Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) від 26.06.2023 № 1779 установлено, що захворювання та причина смерті ОСОБА_2 . ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. 
Згідно посвідчення серія НОМЕР_6 , видано 28.08.2023 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.
У витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.04.2024 № 8/д зазначено про повернення документів, зокрема сина, померлого солдата ОСОБА_2 , для призначення ОГД на доопрацювання.
У поданих документах немає даних про перебування (не перебування) ОСОБА_2 на час смерті у стані алкогольного сп`яніння
Крім того, зазначено, що заявник ОСОБА_1 не відноситься до неповнолітньої дитини загиблого, також з поданих документів не можливо установити чи є він непрацездатним (особою з інвалідністю) і перебував на його утриманні.
Вирішено повернути документи на доопрацювання позивачу з метою надання ним документів, які відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” підтверджують, що заявник перебував на утриманні загиблого військовослужбовця.
Позивач звернувся до Мінветеранів із заявою з додатками від 25.06.2025 (вх. № С-7218 від 01.07.2025), в якій просив призначити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_2 .
У відповідь на звернення Міністерства ветеранів України від 20.08.2025 № 17616/3.2/3.2-25 листом Міністерства оборони України від 02.09.2025 № 220/13/24577 повідомлено про надання інформації щодо осіб, документи яких надходили на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою ОГД та компенсаційних сум, а саме: ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть НОМЕР_7 ) – 19.04.2024 Комісією прийнято рішення про повернення документів на доопрацювання батьку ( ОСОБА_3 ) та сину ( ОСОБА_1 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_2 .
Водночас 26.07.2024 Комісією Міністерства оборони України прийнято рішення про призначення ОГД батьку ( ОСОБА_3 ) та дружині ( ОСОБА_4 ) померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_2 .
Наказом Міністерства ветеранів України “Про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги” від 14.11.2025 № 902 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні ОГД, у зв`язку з отриманням інформації стосовно призначення такої допомоги відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (лист Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України від 02.09.2025 № 220/13/24577).
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач не має права на одноразову грошову допомогу за Законом № 2011, оскільки не перебував на утриманні батька (загиблого військовослужбовця), а тому подав документи за Законом № 3551, за яким, як повнолітня дитина загиблого військовослужбовця має право на одноразову грошову допомогу.
При цьому позивач має право на виплату частки одноразової грошової допомоги згідно з Порядком № 336 незалежно від реалізації такого права іншими членами сім`ї, зазначеними в частині четвертій статті 10-1 Закону № 3551.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом першим статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон № 2011, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Як визначено підпунктом 1 пункту другого статті 16 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
На підставі пункту першого статті 16-1 Закону № 2011 у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
Пунктом четвертим статті 16-1 Закону № 2011 визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до підпункту «а» пункту першого статті 16-2 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згідно з пунктом третім статті 16-2 Закону № 2011 розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень.
На підставі пункту 1 статті 16-3 Закону № 2011 одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 4 статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 9 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках.
Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону (…)
Особи, які мають право на одноразову грошову допомогу, можуть відмовитися від її призначення та отримання шляхом подання заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.
Відповідно до пункту восьмого статті 16-3 Закону № 2011 якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Згідно з пунктом десятим статті 16-3 Закону № 2011 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 10-1 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 № 3551-XII (далі – Закон № 3551 в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать, сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних (…) Збройних Сил України (…), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь (…) у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі (…) у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (…).
На підставі частини третьої статті 10-1 Закону № 3551 до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.
Відповідно до частини сьомої статті 15 Закону № 3551 членам сімей осіб, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї у розмірі, визначеному підпунктом "а" пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо особа у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336 “Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей” затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі – Порядок № 336, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин)
Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 336 одержувачами одноразової грошової допомоги є члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону.
Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Порядку № 336 одноразова грошова допомога призначається та виплачується у разі загибелі (смерті) або визнання безвісно відсутніми осіб, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону, - з дати смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть, або з дати набрання законної сили рішенням суду про визнання особи безвісно відсутньою.
На підставі пункту 5 Порядку № 336 у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів або компенсаційної виплати, встановленої іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за їх вибором.
Пунктом 6 Порядку № 336 встановлено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону, призначається та виплачується членам сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, зазначеним в частині четвертій статті 10-1 Закону, у розмірі 750 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому загинули (померли) особи, зазначені у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону, рівними частинами.
Як визначено пунктом 7 Порядку № 336 у разі коли за одноразовою грошовою допомогою звернулися повнолітні діти осіб, зазначених у пункті 5 частини першої статті 10-1 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, та працівників підприємств, установ, організацій), які не мають права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, такі діти мають право на виплату частки одноразової грошової допомоги згідно з цим Порядком незалежно від реалізації такого права іншими членами сім`ї, зазначеними в частині четвертій статті 10-1 Закону.
Відповідно до пункту 9 Порядку № 336 для призначення та виплати одноразової грошової допомоги заявник подає до Мінветеранів заяву (…).
Згідно з пунктом 17 Порядку № 336 Мінветеранів розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону, стосовно виплати або невиплати такої допомоги одержувачам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про одержувачів, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення одержувачів, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні з обґрунтуванням причини.
Для визначення частки одноразової грошової допомоги, яка належить до виплати одержувачам, зазначеним у пункті 7 цього Порядку, Мінветеранів уточнює в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, інформацію про всіх членів сім`ї загиблої (померлої) особи, зазначених у частині четвертій статті 10-1 Закону, які зверталися за її призначенням, та про виплату або відмову у її виплаті з обґрунтуванням причини.
На підставі пункту 18 Порядку № 336 Мінветеранів протягом десяти робочих днів після прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги інформує органи, уповноважені виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів України, крім Закону, про осіб, щодо яких прийнято таке рішення.
Пунктом 24 Порядку № 336 визначено, що призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється у разі:
1) подання неправдивих відомостей для призначення та виплати одноразової грошової допомоги;
2) отримання від органів, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону, інформації стосовно призначення такої допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності або у зв`язку із загибеллю (смертю) особи, члени сім`ї якої звернулися за призначенням одноразової грошової допомоги;
3) у разі подання заяви особою, якій вже призначено одноразову грошову допомогу відповідно до Закону, крім випадку, передбаченого абзацом шостим пункту 8 цього Порядку.
Як свідчать матеріали справи, позивач є сином загиблого (померлого) Захисника України ОСОБА_2 , є повнолітнім, не перебував на утриманні свого батька, не має (і не мав) своєї сім`ї.
Позивач звернувся з заявою до Міноборони України про отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону № 2011.
Документи буди повернуті позивачу на доопрацювання з метою надання ним документів, які відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб” підтверджують, що заявник перебував на утриманні загиблого військовослужбовця.
Отже, з огляду на приписи Закону № 2011 позивач не підпадає під категорію членів сім`ї загиблого військовослужбовця, визначених п. 4 ст. 16-1 Закону № 2011, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону № 2011.
Суд звертає увагу, що до позивача не застосовуються норми п. 1 ст. 16-3 Закону № 2011 щодо подання заяви про відмову в призначенні та отриманні одноразової грошової допомоги, встановленої ст. 16 Закону № 2011, оскільки позивач не має на неї права, тоді як вказана норма є застосовною саме до осіб, які мають право на отримання такої допомоги.
Позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 7 ст. 15 Закону № 3551 як повнолітня дитина загиблого (померлого) військовослужбовця, яка не має (і не мала) своєї сім`ї, в зв`язку з чим він звернувся до відповідача з заявою та відповідними документами.
При цьому Міноборони України не призначало позивачу одноразову грошову допомогу відповідно до ст. 16 Закону № 2011, повернуло документи на доопрацювання, а позивач повторно не звертався до Міноборони України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону № 2011. 
Відповідач, заперечуючи право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 7 ст. 15 Закону № 3551, посилається на ч. 8 ст. 16-3 Закону № 2011, ч. 7 ст. 15 Закону № 3551, зазначаючи, що особа має право на отримання такої допомоги лише за однією з підстав за її вибором. Відповідно до пп. 2 п. 24 Порядку № 336 Міністерство не проводить призначення та виплату одноразової грошової допомоги за Законом № 3551, у разі отримання від уповноважених органів інформації про призначення такої допомоги у зв`язку з загибеллю (смертю) особи, члени сім`ї якої звернулися за призначенням одноразової грошової допомоги.
Оскільки члени сім`ї загиблого військовослужбовця реалізували своє право на отримання одноразової грошової допомоги за Законом № 2011, тому спірна допомога не може бути призначена позивачу, оскільки таке призначення призведе до призначення двох одноразових грошових допомог членам однієї сім`ї в зв`язку з загибеллю одного військовослужбовця. 
Проте таке розуміння відповідачем вищезазначених норм Законів № 2011, № 3551 та Порядку № 336 є помилковим з огляду на наступне.
Суд зауважує, що дійсно у випадку наявності у члена сім`ї загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 3551 та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. (ст. 15 Закону № 3551).
Між тим, як вже було зазначено вище, позивач не має право на призначення одноразової грошової допомоги за Законом № 2011, оскільки він не є неповнолітньою особою та не перебував на утриманні загиблого батька-військовослужбовця.
Поряд з цим, підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги за Законом № 3551 відповідно п. 24 Порядку № 336 є отримання від органів, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону, інформації стосовно призначення такої допомоги у зв`язку, зокрема, із загибеллю (смертю) особи, члени сім`ї якої звернулися за призначенням одноразової грошової допомоги.
За обставинами цієї справи листом Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України від 02.09.2025 № 220/13/24577 відповідача повідомлено, що членам сім`ї, загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 - батьку та дружині, призначено одноразову грошову допомогу за Законом № 2011, а документи позивача призначено на доопрацювання, оскільки відсутні документи, які підтверджують, що позивач відноситься до членів сім`ї загиблого військовослужбовця, які мають право на отримання такої допомоги за Законом № 2011 (п. 4 ст. 16-1 Закону № 2011).
Тобто фактичною підставою для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги за Законом № 3551 є факт призначення такої допомоги за Законом № 2011 членам сім`ї загиблого військовослужбовця (п. 24 Порядку № 336).
Проте, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, застосування п. 24 Порядку № 336 має здійснюватися з урахуванням приписів п. 7 Порядку № 336, відповідно до якого у разі коли за одноразовою грошовою допомогою звернулися повнолітні діти осіб, зазначених у п. 5 ч. 1 ст. 10-1 Закону № 3551, які не мають права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (за Законом № 2011), такі діти мають право на виплату частки одноразової грошової допомоги згідно з цим Порядком незалежно від реалізації такого права іншими членами сім`ї, зазначеними в ч. 4 ст. 10-1 Закону.
Процедурні аспекти здійснення виплати одноразової грошової допомоги у цьому випадку регламентовано п. 17 Порядку № 336, відповідно до якого для визначення частки одноразової грошової допомоги, яка належить до виплати одержувачам, зазначеним у п. 7 цього Порядку, Мінветеранів уточнює в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, інформацію про всіх членів сім`ї загиблої (померлої) особи, зазначених у частині четвертій статті 10-1 Закону, які зверталися за її призначенням, та про виплату або відмову у її виплаті з обґрунтуванням причини.
З огляду на вищевикладене є безпідставними доводи відповідача, що призначення позивачу одноразової грошової допомоги за Законом № 3551 призведе до призначення двох одноразових грошових допомог членам однієї сім`ї в зв`язку з загибеллю одного військовослужбовця, оскільки членам сім`ї позивача за Законом № 2011 призначена одноразова грошова допомога в розмірі 2/3, тоді як питання щодо 1/3 розміру цієї допомоги Міноборони України не вирішено.
При цьому суд зауважує, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги за ч. 7 ст. 15 Закону № 3551 незалежно від того, що іншим членам сім`ї загиблого військовослужбовця така допомога виплачена згідно Закону № 2011, оскільки значення має тільки факт призначення (виплати) одноразової грошової допомоги, а не факт звернення позивача із заявою про її призначення.
Отже, за встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі № 200/9503/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі № 200/9503/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 13 квітня 2026 року.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 13 квітня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв