ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

 17 квітня 2026 року	 Справа №160/540/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу №160/540/26 за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А, код ЄДРПОУ ВП: 44118658) до Державного підприємства «Дніпровський проектний інститут» (49008, м. Дніпро, вул. Театральна, буд. 6, код ЄДРПОУ: 14313369) про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:
12 січня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – позивач) до Державного підприємства «Дніпровський проектний інститут» (далі – відповідач), що надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить:
- стягнути з Державного підприємства «ДНІПРОВСЬКИЙ ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ» (код ЄДРПОУ 14313369) податковий борг у розмірі 699100,75 гривень з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують Державне підприємство «ДНІПРОВСЬКИЙ ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ» (код ЄДРПОУ 14313369).
Позовна заява обґрунтована наявністю у відповідача податкового боргу у розмірі 699100,75 грн., яка виникла по несплаті грошового зобов`язання із земельного податку юридичних осіб, з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності та пені. 
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/540/26 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені, та усунути недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року продовжено Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області на п`ять днів строк для усунення недоліків по справі №160/540/26.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/540/26, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження). Запропоновану відповідачу надати докази погашення боргу.
23 березня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло в підсистемі «Електронний Суд» від представника відповідача. До клопотання долучені докази погашення відповідачем податкового боргу.
03 квітня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло в підсистемі «Електронний Суд» від представника відповідача. До клопотання долучені докази погашення відповідачем податкового боргу.
15 квітня 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. До стягнення заявлено податковий борг у розмірі 266974,46 грн. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2026 року заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про зменшення позовних вимог в адміністративній справі №160/540/26 повернуто без розгляду.
Позовна заява з додатками та ухвала про відкриття провадження направлені відповідачу в підсистемі «Електронний Суд».
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відтак, наявні підстави для розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
13 травня 2025 року податковим органом сформовано щодо відповідача податкову вимогу №0015168-1305-0436 на суму 1306365,88 грн, яка направлена відповідачу поштовим відправленням №0601146055234, що відповідачем отримане 22.05.2025 року. 
Також податковим органом щодо відповідача прийнято податкові повідомлення-рішення: 
1) від 22.09.2025 року №0525110407 на суму 12641,69 грн, яке відповідачем отримане особисто 22.09.2025 року;
2) від 22.05.2024 року №0296600407 на суму 68685,53 грн, 
3) від 22.05.2024 року №0296620407 на суму 15476,15 грн, 
які направлені відповідачу поштовим відправленням №0600923284050 та ним отримані 06.06.2025 року;
4) від 29.08.2024 року №0551720407 на суму 18660,59 грн, яке направлено відповідачу поштовим відправленням №0600957340170 та ним отримане 16.09.2024 року;
5) від 22.10.2024 року №00653000406 на суму 1080,17 грн, яке направлено відповідачу поштовим відправленням №0600976698794та ним отримане 04.11.2024 року;
6) від 15.05.2025 року №00267070408 на суму 1088,20 грн, яке направлено відповідачу поштовим відправленням №0601147249520 ним отримане 22.05.2025 року;
7) від 03.07.2025 року №00380770408 на суму 108,82 грн, яке направлено відповідачу поштовим відправленням №0601167045050 ним отримане 11.07.2025 року;
8) від 19.09.2025 року №00522650408 на суму 1308,65 грн, яке відповідачем отримане особисто 19.09.2025 року.
Також відповідачем самостійно подано податкові декларацію з плати за землю:
1) від 07.02.2024 року №9019569375, якою задекларовано податкове зобов`язання на суму 758695,09 грн;
2) від 31.01.2025 року №9015346808, якою задекларовано податкове зобов`язання на суму 849738,51 грн.
Також відповідачем самостійно подано податкові декларації з податку на прибуток підприємства 
1) від 07.02.2024 року №9374295080, якою задекларовано податкове зобов`язання на суму 229964,00 грн;
2) від 27.02.2024 року №9384527969, якою задекларовано податкове зобов`язання на суму 10882,00 грн;
3) від 25.02.2024 року №9426704949, якою задекларовано податкове зобов`язання на суму 10882,00 грн;
4) від 29.04.2025 року №9315185938, якою задекларовано податкове зобов`язання на суму 9822,00 грн.
До стягнення заявлено переважно штрафні санкції по вищевказаним ППР та податковим деклараціям, окрім декларації з плати за землю від 31.01.2025 року, по якій також заявлено до стягнення залишок податкового зобов`язання. 
Відповідні суми розраховані наступним чином: 
- Податкове повідомлення-рішення № 0296600407 від 22.05.2024 на суму 14 476,27 грн (за актом перевірки №24056/04-36-04-07/14313369 від 18.04.2024) (пеня); 
- Податкове повідомлення-рішення № 0296620407 від 22.05.2024 на суму 3 479,35 грн (за актом перевірки №24056/04-36-04-07/14313369 від 18.04.2024) (пеня); 
- Податкове повідомлення-рішення № 0551720407 від 29.08.2024 на суму 3 566,42 грн (за актом перевірки № 51494/04-36-04-07/14313369 від 31.07.2024) (пеня); 
- Податкове повідомлення-рішення №0525110407 від 22.09.2025 на суму 12 641,69 грн (за актом перевірки № 51418/04-36-04-07/14313369 від 17.09.2025) (штрафна санкція); 
- Податковий розрахунок земельного податку № 9019569375 від 07.02.2024 на суму 79 389,28 грн(пеня); 
- Податковий розрахунок земельного податку № 9015346808 від 31.01.2025 на суму 573 341,16грн(основний платіж, пеня); 
- Податкова декларація з податку на прибуток підприємств № 9374295080 від 07.02.2024 на суму 8 135,09 грн(пеня); 
- Податкова декларація з податку на прибуток підприємств № 9384527969 від 27.02.2024 на суму 2 331,49 грн(пеня); 
- Податкова декларація з податку на прибуток підприємств № 9426704949 від 25.02.2025 на суму 825,22 грн (пеня); 
- Податкова декларація з податку на прибуток підприємств № 9315185938 від 29.04.2025 на суму 558,91 грн (пеня) ; 
- Податкове повідомлення-рішення № 00653000406 від 22.10.2024 на суму 204,10 грн(пеня); 
- Податкове повідомлення-рішення № 00267070408 від 15.05.2025 на суму 100,93 (пеня); 
- Податкове повідомлення-рішення № 00380770408 від 03.07.2025 на суму 7, 49грн(пеня); 
- Податкове повідомлення-рішення № 00522650408 від 19.09.2025 на суму 43,35грн(пеня).
В ході судового розгляду від відповідача надійшли докази про часткове зменшення податкового боргу за рахунок його погашення відповідачем. 
Так, станом на 27.03.2026 року податковий борг розраховувався наступним чином: 
Заборгованість із земельного податку юридичних осіб (код 18010500), яка виникла внаслідок несплати платником податку у встановлений термін нарахованих сум грошових зобов`язань у розмірі 254767,88 грн на підставі: 
- Податкове повідомлення-рішення №0296600407 від 22.05.2024 року на суму 4941,69 грн (за актом перевірки №24056/04-36-04-07/14313369 від 18.04.2024) (пеня);
- Податкове повідомлення-рішення №0296620407 від 22.05.2024 року на суму 3479,35 грн (за актом перевірки №24056/04-36-04-07/14313369 від 18.04.2024) (пеня);
- Податкове повідомлення-рішення №0551720407 від 29.08.2024 року на суму 3566,42 грн (за актом перевірки №51494/04-36-04-07/14313369 від 31.07.2024) (пеня);
- Податкове повідомлення-рішення №0525110407 від 22.09.2025 року на суму 12 641,69 грн (за актом перевірки №51418/04-36-04-07/14313369 від 17.09.2025) (штрафна санкція)
- Податковий розрахунок земельного податку №9019569375 від 07.02.2024 року на суму 60 813,13 грн (пеня);
- Податковий розрахунок земельного податку №9015346808 від 31.01.2025 року на суму 169325,60 грн (основний платіж, пеня).
Заборгованість із податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності виник внаслідок несплати платником податку у встановлений термін нарахованих сум грошових зобов`язань у розмірі 12 206,58 грн. на підставі:
- Податкової декларації з податку на прибуток підприємств №9374295080 від 07.02.2024 на суму 8135,09 грн (пеня);
- Податкової декларації з податку на прибуток підприємств №9384527969 від 27.02.2024 на суму 2331,49 грн (пеня);
- Податкової декларації з податку на прибуток підприємств №9426704949 від 25.02.2025 на суму 825,22 грн (пеня);
- Податкова декларація з податку на прибуток підприємств №9315185938 від 29.04.2025 на суму 558,91 грн (пеня);
- Податкового повідомлення-рішення №00653000406 від 22.10.2024 на суму 20410 грн (пеня);
- Податкового повідомлення-рішення №00267070408 від 15.05,2025 на суму 100,93 (пеня);
- Податкового повідомлення-рішення №00380770408 від 03.07.2025 на суму 7, 49грн(пеня);
- Податкового повідомлення-рішення №00522650408 від 19.09.2025 на суму 43,35грн(пеня).
Зважаючи на обставини погашення податкового боргу після 27.03.2026 року, суд констатує, що станом на 17.04.2026 року податковий борг складає: 226769,92 грн, з яких 222577,59 грн – по земельному податку та 4192,33 – по податку на прибуток. 
Матеріалами справи підтверджується безперервність існування у відповідача податкового боргу.
Належних доказів сплати податкового боргу в сумі 226769,92 грн, з яких 222577,59 грн – по земельному податку та 4192,33 – по податку на прибуток відповідачем не надано. 
В рамках реалізації державної податкової політики позивач як орган стягнення звернувся з цією позовною заявою до суду. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з пп. 14.1.157, 14.1.162 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пп. 14.1.162. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України. 
Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
За пп. 16.1.3., 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пунктів 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з пп. 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Пунктом 41.4. ст. 41 Податкового кодексу України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.
За п. 42.1., 42.2. ст. 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
За п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України).
Податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України).
Відповідно до п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: 
- невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;
- завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;
- заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки;
- завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу;
- наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
За п. 59.5. ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, а податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до пунктів 95.1.-95.4 ст. 95 Податкового кодексу України Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пп. 129.1.1. та 129.1.2. п. 129.1. ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається: 
- при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;
- при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи, суд зазначає наступне.
На виконання вищевказаних положень Податкового кодексу України позивач у встановленому порядку надіслав на адресу відповідача податкову вимогу.
Початок нарахування пені, встановлений у підпункті 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, пов`язаний зі спливом граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, яке мало бути виконане, якби платник податків не порушив норми податкового законодавства і не занизив його у відповідний період. Тобто нарахування і розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Аналогічний правовий висновок сформовано у постанові Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.09.2022 року по справі №380/7694/20.
Обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків, зокрема податкового повідомлення - рішення та податкової вимоги у спосіб, визначений статтями 42, 58 Податкового кодексу України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції (у разі застосування пунктів 42.4, 58.3) від органів ДПС України.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.02.2024 року у справі № 600/5156/21-а.
Жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення податкової вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.11.2023 року у справі №640/24273/19.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що податковим органом надіслано податкову вимогу в порядку встановленому законом, платник податків має спростовувати ці доводи.
Відповідачем не спростовано доводи податкового органу, стосовно надіслання податкової вимоги та податкових повідомлень-рішень в порядку встановленому законом.
Суд повторює, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 року у справі №140/12235/21.
Згідно правозастосування, здійснено Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 20.10.2020 року у справі №140/30/20, викладені вище правові висновки стосуються і юридичних осіб.
Матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу, формування щодо такого податкового боргу контролюючим органом податкової вимоги, а також безперервність існування такого боргу у позивача з моменту формування податкової вимоги до звернення позивача до суду, при цьому докази оскарження та скасування такої податкової вимоги чи податкових повідомлень-рішень в матеріалах справи відсутні.
Виходячи із зазначеного суд констатує, що направлення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги на відому контролюючому органу адресу відповідача станом на дату направлення таких документів є належним виконанням обов`язків контролюючого органу, в зв`язку з чим ці документи вважаються направленими належним чином.
З огляду на положення п. 58.3 ст. 58, п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України та той факт, що конверти, направлені відповідачу за його місцезнаходженням були повернуті з відповідною відміткою, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога вважаються врученими відповідачеві належним чином.
Враховуючи викладене, беручи до уваги обґрунтованість податкового боргу в частині, відсутність доказів оскарження податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, самостійного погашення відповідачем податкового боргу в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими в частині та підтвердженими відповідними доказами.
Суд звертає увагу на те, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, а також вимога про сплату боргу, не є предметом дослідження у цій справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.06.2023 року №380/783/21.
Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Щодо розподілу судових витрат. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Такі витрати позивачем у справі не понесені, а отже не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А, код ЄДРПОУ ВП: 44118658) до Державного підприємства «Дніпровський проектний інститут» (49008, м. Дніпро, вул. Театральна, буд. 6, код ЄДРПОУ: 14313369) про стягнення податкового боргу – задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства «ДНІПРОВСЬКИЙ ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ» (код ЄДРПОУ 14313369) податковий борг у розмірі 226769,92 гривень (двісті двадцять шість тисяч сімсот шістдесят дев`ять гривень 92 копійки) з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують Державне підприємство «ДНІПРОВСЬКИЙ ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ» (код ЄДРПОУ 14313369).
З задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. 
Розподіл судових витрат не здійснювався.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко