ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

14 квітня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 732/234/18
Головуючий у першій інстанції – Бойко А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/828/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шитченко Н.В.,
суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
із секретарем: Зіньковець О.О.,
скаржник: МіхеєнкоВолодимирВікторович,
стягувач: ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2026 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив:
- визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рогової О.Д. щодо винесення постанови від 30 травня 2025 року про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 129 033,82 грн у виконавчому провадженні № 56081561. 
- скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рогової О.Д. від 30 травня 2025 року у виконавчому провадженні № 56081561 про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 129 033,82 грн, що складає 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.
Скаргу мотивовано тим, що на виконанні Центрального відділу ДВС у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває ВП № 56081561 з виконання виконавчого листа № 2-117/2010 від 25 лютого 2010 року, виданого Городнянським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2010 року і до 19 червня 2025 року.
Скаржник зазначав, що про обов`язок щодо сплати аліментів на утримання сина він знав і завжди його виконував. Починаючи з кінця березня 2018 року, аліменти стягувались з його заробітної плати, яку платник отримував у військовій частині НОМЕР_1 . Після звільнення у 2018 році з військової служби ОСОБА_2 працював на різних підприємствах як в Україні, так і за кордоном. З початком повномасштабного вторгнення на територію України повернувся в Україну та працював водієм у ТОВ «Д-Транс», а, починаючи з 12 червня 2024 року проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, впродовж 2018-2025 років з пенсії ОСОБА_2 щомісячно Пенсійним фондом України здійснювались відрахування у межах ВП № 56081561.
У липні 2025 року з пенсії ОСОБА_2 припинено відрахування аліментів через досягнення сином повноліття. Скаржник вважав, що належним чином виконав обов`язок по сплаті аліментів. Проте 06 вересня 2025 року, керуючи транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що постановою Центрального відділу ДВС у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01 квітня 2025 року його тимчасово обмежено у праві керування транспортним засобом. 23 жовтня 2025 року ОСОБА_2 перерахував на рахунок відділу ДВС кошти у сумі 167 375 грн як борг за аліментами. Проте виконавче провадження не було закінчено, державний виконавець повідомив про накладений в межах виконавчого провадження штраф у розмірі 112 534,01 грн, який ОСОБА_2 нараховано через те, що сукупний розмір його заборгованості за сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за три роки. 
Скаржник посилався на те, що впродовж 2018-2025 років не повідомлявся ні про наявність заборгованості по сплаті аліментів, ні про накладення на нього штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 129 033,82 грн. У матеріалах ВП № 56081561 відсутні розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, що позбавляє можливості перевірити як правомірність проведеного державним виконавцем розрахунку станом на 01 травня 2025 року, так і правильність визначеної заборгованості у розмірі 258 067,65 грн. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, а через невжиття державним виконавцем заходів щодо проведення відповідних стягнень.
Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівськоїобластівід 14 січня 2026 року скаргу задоволено повністю. Визнано неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рогової О.Д. щодо винесення постанови від 30 травня 2025 року про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 129 033,82 грн у ВП №56081561. Скасовано постанову державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рогової О.Д. від 30 травня 2025 року у ВП №56081561 про накладення на ОСОБА_2 штрафу в розмірі 129033,82 грн, що складає 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.
В апеляційній скарзі Центральний відділ ДВС у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вважаючи ухвалу суду першої інстанції безпідставною та необгрунтованою, просить її скасувати та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні скарги.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, починаючи з 01 лютого 2010 року по 19 червня 2025 року примусове виконання виконавчого листа № 2-117/2010 від 25 лютого 2010 року здійснювалось за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі ( АДРЕСА_1 ), а також за адресою місця реєстрації боржника, наданою Державною міграційною службою України (Чернігівська обл., м. Носівка, вул. Мринський шлях, буд. 31).
ОСОБА_2 виконував рішення суду частково, відрахування проводились лише з його пенсії, а не з усіх видів доходів платника, внаслідок чого утворилась заборгованість. Постанови державним виконавцем направлялись за місцем працевлаштування боржника та місцем проходження служби. За інформацією, отриманою суб`єктом оскарження, боржник або переводився із однієї військової частини до іншої або звільнявся. 
Скаржник зазначає, що 30 травня 2025 року у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, на боржника накладено штраф на користь стягувача у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 129 033,82 грн. Постанову про накладення штрафу направлено рекомендованою кореспонденцією за місцем реєстрації боржника ( АДРЕСА_2 ), яка повернулась на адресу відділу у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 24 жовтня 2025 року ОСОБА_2 сплатив на депозитний рахунок відділу кошти у сумі 167 375 грн, з яких 157 217,58 грн перераховано на погашення заборгованості зі сплати аліментів та 10 160,42 грн – на погашення штрафу.
У наданому відзиві представник ОСОБА_2 – адвокат Березовський О.Д., не погодившись з доводами апеляційної скарги суб`єкта оскарження, просить залишити її без задоволення, а ухвалу районного суду – без змін.
Обгрунтовуючи доводи відзиву, посилається на те, що районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність вини ОСОБА_2 в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, відсутності фактів приховування ним як доходів, так і місця роботи, перебування на військовій службі в ЗСУ, офіційне працевлаштування на підприємствах, які на виконання постанови державного виконавця і мали утримувати з доходів ОСОБА_2 аліменти та здійснювати їх перерахування стягувачу у ВП № 56081561 з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів.
Стверджує про відсутність доказів того, що саме свідомі та умисні дії боржника призвели до утворення заборгованості, яка стала підставою для винесення 30 травня 2025 року оскаржуваної постанови. Державним виконавцем у ВП № 56081561 не вчинялось жодних дій щодо розшуку боржника або звернень до суду для здійснення його приводу через неявку без поважних причин за викликом виконавця. ОСОБА_2 не притягувався до адміністративної відповідальності за несплату аліментів або за злісне ухилення від їх сплати. Також відсутні об`єктивні дані про те, що заборгованість виникла з вини боржника, він був обізнаний про її існування і саме свідомі дії ОСОБА_2 призвели до виникнення цієї заборгованості.
Вважає, що саме бездіяльність державного виконавця впродовж тривалого часу, неналежне та несвоєчасне виконання посадових обов`язків, відсутність контролю та перевірки фактів утримання аліментів з доходів боржника, ігнорування фактів ненадходження звітів щодо здійснених відрахувань та виплат, і, як наслідок, відсутність об`єктивних даних щодо нарахованих та сплачених боржником аліментів станом на 01 квітня 2025 року обумовила виникнення заборгованості та винесення протиправної постанови від 30 травня 2025 року про накладення на боржника штрафу на користь стягувача у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 129 033,82 грн.
16 березня 2026 року ОСОБА_1 скерувала до апеляційного суду заяву, в якій зазначила, що погоджується з доводами апеляційної скарги Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Указала, що ОСОБА_2 було відомо про обов`язок сплачувати аліменти на утримання сина, проте він свідомо не виконував всій обов`язок платника, систематично не сплачував аліменти та не надавав органам ДВС відомості про місце роботи, зміну місця проживання та іншу необхідну інформацію.
Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представника ОСОБА_4 та державного виконавця Рогової О.Д., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, враховуюче наступне.
Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з відсутності вини ОСОБА_2 в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, зазначивши, що заявник не приховував свого доходу, тривалий час перебував навійськовій службіу ЗСУ, де отримувавзаробітну плату, був офіційно працевлаштований в інших організаціях, відрахування аліментів здійснювалося лише з його пенсії, водночас державним виконавцем після 2018 року не вчинено жодних дій щодо перевірки майнового стану боржника та його доходів, а до грудня 2025 року всі документи виконавчого провадження помилково надсилалися не на адресу боржника. Отже, постанова про накладення штрафу від 30 травня 2025 року у ВП № 56081561 порушує права скаржника, як сторони виконавчого провадження, та є протиправною.
З висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, беручи до уваги наступне.
У справі встановлено, що 30 березня 2018 року постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Чернігова Головного територіального управління у Чернігівській області Кононенком В.Д. відкрито ВП № 56081561 з примусового виконання виконавчого листа № 2-117/2010 року, виданого 25 лютого 2010 року Городнянським районним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Указану постанову надіслано боржнику ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 130, 131).
Також 30 березня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у в/ч НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 132).
06 червня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на дохід боржника ОСОБА_2 за місцем отримання ним пенсії у Головному управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та ДІГК. Указану постанову надіслано боржнику на адресу: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 133, 146).
09 жовтня 2018 року державним виконавцем встановлено, що боржник проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника за місцем проходження служби. Указану постанову надіслано ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_3 (т. 1 а. с. 147, 148).
20 листопада 2018 року державним виконавцем направлено вимогу до військової частини НОМЕР_2 з проханням повідомити про проведені утримання з боржника ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 149).
08 січня 2019 року державним виконавцем направлено доручення Ярмолинецькому районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про проведення перевірки бухгалтерії військової частини НОМЕР_3 з приводу виконання постанову про звернення стягнення на доходи боржника №56081561 від 09 жовтня 2018 року (т. 1а.с. 151).
На виконання доручення від 08 січня 2019 року, Ярмолинецьким районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області направлено акт державного виконавця від 04 лютого 2019 року та витяг із наказу про звільнення ОСОБА_2 № 150 від 10 липня 2018 року (т. 1 а.с. 152-153).
22 березня 2019 року державним виконавцем направлено вимогу до військової частини НОМЕР_1 з проханням повідомити, чи проводились утримання аліментів з боржника ОСОБА_2 за період проходження військової служби у військовій частині. Якщо проводились, повідомити про розмір проведених утримань з розбивкою помісячно. Якщо аліменти не утримувались, повідомити розмір отриманої заробітної плати боржника за весь час проходження військової служби у цій частині (т. 1 а.с. 137).
22 березня 2019 року державним виконавцем установлено, що ОСОБА_2 працює у Корпорації «Укртрансбуд» та винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, що отримує дохід у зазначеній корпорації. Указану постанову надіслано ОСОБА_5 на адресу: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 138, 139).
08 серпня 2019 року державним виконавцем направлено вимогу до Корпорації «Укртрансбуд», у якій вказано, що на час складння вимоги аліменти на депозитний рахунок відділу не надходили. Державний виконавець просив повідомити, чи працює боржник на цьому підприємстві та зазначити причини неутримання аліментів із заробітної плати боржника ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 140).
21 серпня 2019 року державним виконавцем установлено, що ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , у зв`язку з чим винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, що отримує дохід у цій частині. Указану постанову надіслано боржнику на адресу: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 141, 142).
27 грудня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з ОСОБА_2 витрати на проведення виконавчих дій у сумі 57 грн. Указану постанову надіслано боржнику на адресу: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 143, 144).
25 березня 2025 року державним виконавцем направлено вимогу до Управіння пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ про негайне надання до Центрального відділу ДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України, за весь період проведення утримань із пенсії боржника із зазначенням цього періоду, чи перераховувались утримані кошти стягувачу, залишок неутриманих коштів згідно з постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (заборгованість зі сплати аліментів), дату звільнення боржника із займаної посади, коли і куди була повернута постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію,стипендію та інші доходи боржника (т. 1 а.с. 145).
28 березня 2025 року державним виконавцем направлено запит до ДМС та встановлено, що з 29 квітня 2016 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 14).
01 квітня 2025 року відділ з питань виплати пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління з питань виплат ГУ ПФУ в Чернігівській області на вимогу від 25 березня 2025 року № 22757 надіслав звіт про здійснені відрахування з пенсії ОСОБА_2 , які проводились на підставі виконавчого листа Городнянського районного суду Чернігівської області від 25 лютого 2010 року № 2-117/2010 за період з 01 лютого 2010 року по 30 квітня 2025 року (т. 1 а.с. 157-163).
01 квітня 2025 року державний виконавець направив ОСОБА_2 для виконання та до відома розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 січня 2025 року, нарахований в ході примусового виконання виконавчого листа № 2-117/2010 від 25 лютого 2010 року, виданого Городнянським районним судом. Указаний розрахунок надіслано боржнику на адресу: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 104, 105-109). Зазначений розрахунок заборгованості разом із супровідним листом повернувся неврученим адресату із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 111, 112, 114).
01 квітня 2025 року державним виконавцем винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 2-117/2010, виданим 25 лютого 2010 року; про накладення арешту на транспортний засіб Volkswagen, р.н. НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 ; про накладення арешту на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 ; про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 2-117/2010, виданим 25 лютого 2010 року (т. 1 а.с. 18-19, 196, 197, 205). 
01 квітня 2025 року державним виконавцем надіслано боржнику повідомлення про внесення відомостей про нього як боржника до Єдиного реєстру боржників. У повідомлені зазначено, що станом на 01 квітня 2025 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 01 квітня 2025 року за період з 01 червня 2018 року по 01 січня 2025 року становить 206 664,94 грн (т. 1 а.с. 154).
02 квітня 2025 року державним виконавцем направлено вимогу до військової частини НОМЕР_7 , ТОВ «Д-транс» про надання суми нарахованої з 01 січня 2025 року заборгованості зі сплати аліментів згідно із заробітною платою боржника, а також довідку про доходи боржника за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_7 та працевлаштування у ТОВ «Д-транс» (т. 1 а.с. 183, 184).
02 квітня 2025 року державним виконавцем винесено постанови про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у ТОВ «Д-транс» та у військовій частині НОМЕР_7 (т. 1 а.с. 199, 202).
30 квітня 2025 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу, зміст якої свідчить про те, що у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, накладено на боржника ОСОБА_2 штраф на користь стягувача у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 129 033,82 грн (т. 1 а.с. 175).
За інформацією відділу з питань виплати пенсії військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління з питань виплат ГУ ПФУ в Чернігівській області заборгованість по виплаті аліментів, яка стягувалася на підставі виконавчого листа № 2-117/2010 від 25 лютого 2010 року, сплачена в повному обсязі та утримання припинені у зв`язку з досягненням дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 23).
20 жовтня 2025 року державним виконавцем направлено до військової частини НОМЕР_7 вимогу терміново надати інформацію щодо залишку заборгованості зі сплати аліментів, штрафу на користь стягувача та виконавчого збору (по кожному окремо) згідно з виконавчим листом № 2-117/2010, виданим 25 лютого 2010 року (т. 1 а.с. 177).
03 грудня 2025 року державним виконавецем винесено постанову про внесення зміни (доповнення) в АСВП в частині адреси боржника, зокрема змінено адресу: АДРЕСА_3 , на адресу: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 180).
03 грудня 2025 рокудержавним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 20666,50 грн. Її надіслано боржнику за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 181, 182).
За інформацією Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Сумського міжрегіонального управління міністерства юстиції України від 03 грудня 2025 року № 98547, 24 жовтня 2025 року боржником сплачено на депозитний рахунок відділу кошти в сумі 167 375 грн, які було перераховано стягувачу: на погашення заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 157 214,58 грн та штрафу – у розмірі 10 160,42 грн. Станом на 03 грудня 2025 року заборгованість згідно з виконавчим провадженням АСВП № 56081561 становить 133 200,51 грн, яка складається з штрафу у розмірі 112 534,01 грн, виконавчогозбору – 20 666,50 грн (т. 1 а.с. 28-31).
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменемУкраїни. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
За положеннями ст. 447 ЦПК України сторонни виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. 451 ЦПК Україниза результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разівстановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»)
Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору – судом.
Відповідно до абз. 3-5 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня2012 року № 512/5, зареєстрованої в МіністерствіюстиціїУкраїни 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII. Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог п. 7 розділу І цієїІнструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги суб`єкта оскарження, колегія суддів виходить з наступного.
На виконанні у Центральному відділу ДВС у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває ВП № 56081561 з виконання виконавчого листа № 2-117/2010, виданого 25 лютого 2010 року Городнянським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2010 року і до 19 червня 2025 року.
Зміст зазначеного виконавчого документа свідчить про те, що частка на утримання дитини має вираховуватись від усіх видів заробітку (доходу) боржника.
За розрахунком Центрального відділу ДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з 01 червня 2018 року по 01 січня 2025 року становила 206 664,94 грн. У зв`язку з цим державним виконавцем винесено постанову від 30 травня 2025 року про накладення штрафу на користь стягувача у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 129 033,82 грн.
Обгрунтовуючи вимоги скарги, ОСОБА_2 посилався на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, а внаслідок невжиття державним виконавцем заходів щодо проведення відповідних стягнень, оскільки впродовж 2018-2025 років боржник не повідомлявся ні про наявність заборгованості по сплаті аліментів, ні про накладення штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів. Зазначав, що матеріали ВП № 56081561 не містять розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, що позбавляє можливості перевірити як правомірність проведеного розрахунку станом на 01 травня 2025 року, так і правильність визначеної заборгованості саме в розмірі 258 067,65 грн.
У ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом іздержавними органами, які забезпечують їх ведення.
Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні – щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Аналіз вищезазначених норм права свідчить, що згідно з Законом України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду. 
Матеріалами виконавчого провадження підтверджено, що після відкриття ВП № 56081561 державним виконавцем вчинялись дії щодо визначення місця роботи (служби) боржника. Зокрема, 30 березня 2018 року постановою державного виконавця звернуто стягнення на доходи боржника за місцем проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_4 , 06 червня 2018 року – за місцем отримання боржником пенсії, 09 жовтня 2018 року – за місцем служби у в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 – за місцем роботи у Корпорації «Укртрансбуд», 21 серпня 2019 року – за місцем проходження служби у в/ч НОМЕР_4 , 02 квітня 2025 року – за місцем роботи у ТОВ «Д-транс» та проходження служби у в/ч НОМЕР_7 . 
За матеріалами справи встановлено і ОСОБА_2 цього не заперечує, що у період з 2018-2025 роки платник аліментів неодноразово змінював місце роботи або місце проходження військової служби.
Державний виконавець направляв вимоги до в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_1 , до Корпорації «Укртрансбуд» щодо проведених утримань з боржника ОСОБА_2 – 20 листопада 2018 року, 22 березня 2019 року, 08 серпня 2019 року, а також доручення до Ярмолинецького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області щодо проведення перевірки бухгалтерії в/ч НОМЕР_2 з приводу виконання постанови про звернення стягнення на доходи боржника – 08 січня 2019 року.
Як свідчить інформація, викладена у листі Центрального ВДВС у м. Чернігові від 03 грудня 2025 року № 98547 за зверненням представника ОСОБА_2 , в процесі виконання рішення суду державним виконавцем направлялись запити до відповідних органів: ДФС про наявні рахунки у боржників – юридичних осіб та/або фізичних осіб – підприємців, а також рахунки, відкриті боржником – юридичною особою через відокремлені підрозділи – 18 серпня 2022 року, 06 грудня 2024 року, 25 березня 2025 року, ПФУ про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про їх останнє місце роботи – 26 липня 2023 року, 25 березня 2025 року; ДПС України про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників – фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником – фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є само зайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником – фізичною особою – підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця – 26 липня 2023 року, 06 грудня 2024 року, 25 березня 2025 року; МВС України щодо права власності на транспортні засоби зареєстровані на ім`я боржника ОСОБА_2 – 18 серпня 2022 року, 12 грудня 2024 року, 25 березня 2025 року (а.с. 28-31).
Водночас відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження) боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Отже, Закон України «Про виконавче провадження» покладає взаємні права і головне обов`язки як на державного виконавця, так і на боржника, який зобов`язаний повідомляти виконавця про зміни у його майновому стані.
У скарзі ОСОБА_2 указував, що після звільнення у 2018 році з військової служби працював на різних підприємствах як в Україні, так і за кордоном, а з початком повномасштабного вторгнення повернувся на територію України та працював водієм у ТОВ «Д-Транс», починаючи з 12 червня 2024 року проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Проте матеріали справи не містять доказів того, що протягом часу стягнення коштів за виконавчим документом боржник повідомляв державного виконавця про зміну місця роботи або військової служби, або доказів звернення ОСОБА_2 до бухгалтерії за місцем працевлаштування для здійснення аліментних відрахувань із заробітної плати у добровільному порядку. Отже, апеляційний суд відхиляє його доводи про належне виконання обов`язку зі сплати аліментів внаслідок проведення відрахувань із пенсії ОСОБА_2 . Боржник очевидно був обізнаний про те, що аліменти щомісячно відраховуються не з усіх видів його доходу і не вживав заходів ні у добровільному, ні у примусовому порядку щодо виправлення такого становища. Колегія суддів вважає, що за таких обставин ОСОБА_2 не міг не розуміти про утворення заборгованості по аліментах, оскільки несплата ним коштів на утримання сина не у повному розмірі тривала роками. 
На користь цих висновків свідчить те, що боржник не оспорив визначений державним виконавцем розмір заборгованості за аліментами і сплатив його повністю. 
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що оскільки, будучи достеменно обізнаним про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів з усіх видів заробітку (доходу), ОСОБА_2 не повідомляв державного виконавця про наявність у нього роботи (служби) та військового забезпечення, на яке можливо звернути стягнення за виконавчим документом про стягнення аліментів, відтак саме його поведінка, як платника аліментів, не була добросовісною та ускладнювала виконання судового рішення. Отже, доводи скаржника про те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме через невжиття державним виконавцем заходів щодо проведення відповідних стягнень, не знайшли підтвердження та спростовуються встановленими вище обставинами.
Згідно з постановою державного виконавця про накладення штрафу від 30 травня 2025 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01 травня 2025 року склала 258 067,65 грн та перевищила суму відповідних платежів за три роки. 
Посилання ОСОБА_2 на відсутність будь-яких розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, що позбавляє можливості перевірити як правомірність проведеного розрахунку станом на 01 травня 2025 року, так і правильність визначеної заборгованості саме в розмірі 258 067,65 грн, є безпідставними. 01 квітня 2025 року державний виконавець скерував боржнику на адресу місця його реєстрації розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 січня 2025 року, нарахований при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-117/2010 від 25 лютого 2010 року (т. 1 а.с. 164, 105-109).
ОСОБА_2 не оспорював як існування заборгованості зі сплати аліментів так і її розмір. В установленому законом порядку таку не скасовано, розрахунок не визнано неправильним або неповним. Сплативши заборгованість за аліментами у визначеному державним виконавцем розмірі, ОСОБА_4 фактично з ним погодився. У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначено, що добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
З огляду на те, що ОСОБА_2 сплатив заборгованість по аліментам повністю, не оскаржив розрахунок заборгованості, не оспорював її існування, колегія суддів вважає твердження боржника про неможливість перевірити правомірність проведеного розрахунку та правильність визначеного розміру заборгованості у сму 258 067,65 грн такими, що не відповідають попереднім діям ОСОБА_2 та його поведінці боржника у виконавчому провадженні. 
Доводи ОСОБА_2 про те, що жодних документів від виконавчої служби в межах виконавчого провадження він не отримував ні на адресу фактичного проживання у с. Полісся Чернгівського району та області зазначену у виконавчому документі, ні за зареєстрованим з 2016 року місцем проживання у м. Носівка Чернігівської області, не є підставою для скасування постанови про накладення штрафу. Звернувшись із цією скаргою, заявник зазначив, що про обов`язок щодо сплати аліментів на утримання сина він знав і завжди його виконував. Відтак боржник не міг не знати про обов`язок сплачувати аліменти з усіх видів свого заробітку (доходу) незалежно від наявності вимог державного виконавця.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про накладення на ОСОБА_2 штрафу в розмірі 129 033,82 грн, що складає 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. Апеляційний суд відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні скарги.
Керуючись ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.
Ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 14 січня 2026 року скасувати.
У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягомтридцятиднів з дня складенняповного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 квітня 2026 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова